Справа № 640/8929/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 липня 2019 року м. Київ № 640/8929/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Солом`янської районної державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації, Солом`янської районної державної адміністрації в особі Відділу (Центру) надання адміністративних послуг Солом`янської районної державної адміністрації про визнання рішення незаконним, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Солом`янської районної державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації, Солом`янської районної державної адміністрації в особі Відділу (Центру) надання адміністративних послуг Солом`янської районної державної адміністрації про:

- визнання незаконним рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації від 19 квітня 2019 року про відмову у реєстрації місця проживання;

- зобов`язання Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що 27 листопада 2017 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено шлюб. Подружжя проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків шляхом надання суду уточненої позовної заяви (з примірниками для інших учасників справи) з зазначенням у ній змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів та обґрунтування порушення оскаржуваним рішеннями прав, свобод, інтересів позивача.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача до суду подано уточнену позовну заяву до Солом`янської районної державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації, третя особа: Солом`янська районна державна адміністрація в особі Відділу (Центру) надання адміністративних послуг Солом`янської районної державної адміністрації, про:

- визнання незаконним рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації від 19 квітня 2019 року про відмову у реєстрації місця проживання;

- зобов`язання Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування порушення прав, свобод, інтересів позивача оскаржуваним рішенням представник позивача зазначила, що відмовою у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , порушується право позивача на вільний вибір місця проживання та на можливість отримання пільг за місцем реєстрації місця проживання.

Згідно з частиною другою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Змістом статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії"). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням ним владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, варто враховувати, що хоча публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад, в якому обов`язковою є участь суб`єкта владних повноважень, все ж таки сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Приватноправові відносини ж вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суду необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких саме прав особа звернулася до суду.

З позовної заяви ОСОБА_1 та долучених до неї матеріалів вбачається, що між позивачем та ОСОБА_2 укладено шлюб. Звернувшись 19 квітня 2019 року до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації із заявою про реєстрацію місця проживання в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на праві власності, позивач отримала відмову у реєстрації місця проживання з посиланням на те, що у позивача відсутній документ, який підтверджує право на проживання, а саме: відсутня згода іпотекодержавтеля на реєстрацію відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку".

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 травня 2019 року слідує, що згідно Договору іпотеки від 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Лисенко О.О. 02 жовтня 2007 року внесено запис про обтяження нерухомого майна (спірної квартири, власником якої є ОСОБА_2 ). В свою чергу, в Державному реєстрі іпотек власником заставної на предмет іпотеки визначено Закрите акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк".

В свою чергу, згідно ухвали Солом`янського районного суду міста Києві від 13 листопада 2018 року у справі №760/365/13-ц, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, змінено спосіб виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 червня 2013 року у даній справі, а саме: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КІV0GA00000173 від 28 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк", в розмірі 132 277, 73 доларів США, що еквівалентно 1 057 229, 75 грн, - звернено стягнення на квартиру, загальною площею 74,90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з проведенням прилюдних торгів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спір у даній справі пов`язаний з реалізацією житлових прав ОСОБА_1 , зокрема, права на користування такою квартирою, тобто з цивільним правом.

Так, за правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 24 жовтня 2018 року у справі №815/2650/16 дійшов висновку, що спір про захист права конкретної фізичної особи на користування житлом є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

Висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №826/15089/17. У даному судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки спір про реєстрацію місця проживання позивача може впливати на майнові права та інтереси третіх осіб у цій справі, суд, не зважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, вирішив, що даний спір не є публічно-правовим та має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом шостим статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на викладене, суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 248 КАС України,

ухвалив:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної державної адміністрації, Солом`янської районної державної адміністрації в особі Відділу (Центру) надання адміністративних послуг Солом`янської районної державної адміністрації про визнання рішення незаконним, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак