Справа № 821/3468/15-а
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2019 року

Київ

справа №821/3468/15-а

адміністративне провадження №К/9901/9852/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Стеценка С. Г.,

суддів Бучик А. Ю., Тацій Л. В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 (головуючий суддя Войнович І. І.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016 (головуючий суддя Запорожан Д. В., судді: Романішин В. Л., Шляхтицький О. І.)

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Уповноважена особа, Банк, ПАТ "Дельта Банк", Фонд відповідно), в якому просила: визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи, Фонду щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США від 02.03.2015 №007-21501-020315, укладеного між Банком та ОСОБА_1 (далі - договір банківського вкладу (депозиту); зобов`язати Уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації Банку подати до Фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 6500 доларів США та нарахованих процентах за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 за договором банківського вкладу (депозиту).

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач зазначала, що у відповідача не було заснованих на законі достатніх правових підстав для віднесення договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між Банком та ОСОБА_1 , до нікчемного правочину, а тому остання має право на виплату їй гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду відповідно до Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25.01.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту); визнано бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту); зобов`язано Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. В решті позову відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що під час розгляду справи не було встановлено доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу у досліджуваному випадку, а також не надано доказів того, що зазначений правочин порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із наведеними вище судовими рішеннями в частині задоволених позовних вимог, Уповноважена особа подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги касаційної скарги відповідач аргументує тим, що в силу приписів статей 37, 38 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів з метою виявлення серед них нікчемних й обов`язок такої перевірки упродовж року до дня запровадження тимчасової адміністрації виплаває з положень законодавства, зумовлює подальше застосування наслідків нікчемності правочинів. Таким чином, на думку уповноваженої особи, позивач не набув статусу вкладника неплатоспроможного банку за нікчемним правочином (договором банківського вкладу (депозиту). Крім того, Уповноважена особа наводить мотиви стосовно того, що операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків одних фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб були здійснені в період дії постанови НБУ №692/БТ, якою було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. На переконання Уповноваженої особи це надало кредиторам - фізичним особам перевагу перед іншими кредиторами, яка полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Згідно доводів відповідача, укладаючи угоди під час дії заборони НБУ, якою було запроваджено ряд обмежень, Банк в особі відділення, діяв всупереч вимог чинного законодавства України, оскільки зазначені постанова НБУ та наказ Банку були обов`язковими для виконання. Звертає увагу відповідач і на порушення пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", затверджених рішенням ради директорів АТ "Дельта Банк" протоколом від 20.03.2013 №14. (далі - Правила банківського обслуговування), згідно з яким не допускається зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладників від третьої особи.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.04.2016 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019, визначено склад колегії суддів для розгляду цієї справи у складі: головуючий суддя Стеценко С. Г., суддів: Бучик А. Ю., Тацій Л. В.

Ухвалою Верховного Суду від 08.07.2019 закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і призначено такий в порядку письмового провадження з 10.07.2019.

У липні 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшли письмові пояснення Фонду на касаційну скаргу Уповноваженої особи, у яких підтримано наведені скаржником доводи і заявлені ним вимоги.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 02.03.2015 між ОСОБА_1 та Банком укладений договір банківського вкладу (депозиту) у доларах США, відповідно до якого Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 та приймає від Вкладника внесені ним в порядку, передбаченому цим Договором, грошові кошти в сумі 6500 доларів США строком до 31.05.2015 з нарахуванням 5,5% річних.

Депозитний рахунок, відкритий за договором банківського вкладу був поповнений на 6500 доларів США 02.03.2015 шляхом переказу коштів з рахунку ОСОБА_2 в Банк, про що свідчить платіжне доручення від 02.03.2015 №46675263.

02.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) №150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08.04.2015 №71 тимчасову адміністрацію в Банку запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 до 02.092015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації у Банку продовжено до 02.10.2015 включно.

Наказом Уповноваженої особи від 29.05.2015 "Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб ПAT "Дельта Банк" та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями AT "Дельта Банк"" №408 визначено здійснити на підставі протоколів Комісій з перевірки вкладів фізичних осіб Акціонерному товаристві "Дельта Банк", наданих в порядку, передбаченому пунктами 6, 7 цього наказу, перевірку правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) Банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI. Встановити строк перевірки правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського вкладу - до 31.08.2015.

Наказом від 07.08.2015 №691 "Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб ПAT "Дельта Банк" та Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПAT "Дельта Банк", у зв`язку з прийняттям рішення виконавчої дирекції Фонду від 27.07.2015 №174/15 про погодження зняття тимчасового обмеження щодо виплати коштів вкладникам за деякими категоріями операцій, а також в зв`язку з прийняттям рішення виконавчої дирекції Фонду від 03.08.2015 №147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у Банку до 02.10.2015 включно, визначено продовжити строк здійснення перевірки вкладів фізичних осіб Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб ПAT "Дельта Банк" до 01.10.2015. Продовжити строк здійснення перевірки Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПAT "Дельта Банк" правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) ПAT "Дельта Банк" протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI, до 01.10.2015.

Постановою правління від 02.10.2015 НБУ №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк".

Виконавчою дирекцією Фонду 02.10.2015 прийнято рішення про ліквідацію ПАТ "Дельта Банк". Процедура ліквідації розпочата 05.10.2015, Уповноваженою особою Фонду строком на 2 роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Пунктом 1 Протоколу засідання Комісії затверджено результати перевірки, а пунктом 6 Протоколу запропоновано Уповноваженій особі Фонду видати відповідний наказ щодо виявлення правочинів, які є нікчемними відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI та щодо застосування наслідків нікчемності.

16.09.2015 року у зв`язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями AT "Дельта Банк" нікчемних правочинів відповідно до частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, а саме: договорів банківського вкладу (депозиту), перелік яких наведено в Додатку №1 до цього наказу, що були укладені між Банком та фізичними особами - клієнтами Банку після 16.01.2015 включно, за якими кошти були зараховані за такими договорами від інших фізичних осіб, та операції за якими призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом, наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації №813 "Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" вирішено застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, та перелік яких наведено в Додатку №1 до цього наказу.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до ПАТ "Дельта Банк" з питання повернення свого вкладу, проте листом від 23.09.2015 №8821/2476 їй було повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) з посиланням на пункт 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI (повідомлення про нікчемність правочину).

Позиція Верховного Суду

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом №4452-VI.

Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

За приписами частини четвертої статті 26 Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Згідно з положеннями статті 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі віднесення банку до категорії неплатоспроможних, вкладникам банку гарантується відшкодування коштів (в межах граничної суми) у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

При цьому, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (частина третя статті 38 Закону №4452-VI).

В свою чергу, частиною четвертою статті 38 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У відповідності до приписів частини п`ятої статті 38 цього ж Закону в разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Аналіз зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства свідчить, що уповноважена особа має, як обов`язок у визначені строки, скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, так і обов`язок, протягом дії тимчасової адміністрації, забезпечити перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. При цьому, повідомлення стороні, про визнання договору нікчемним, може бути направлено уповноваженою особою Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації.

У даному випадку сума банківського вкладу в розмірі 6500 доларів США була розміщена позивачем відповідно до договору банківського вкладу і станом на дату прийняття постанови Правління НБУ №150 перебувала на депозитному рахунку позивача.

При цьому, зарахування коштів на депозитний рахунок позивача шляхом їх перерахунку з рахунку іншої особи не суперечить вимогам законодавства. Оскільки положенням частини першої статті 1062 ЦК України, згідно з якою на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відтак, суди попередніх інстанцій в межах даної справи правильно відхилили посилання відповідача на порушення при перерахуванні коштів на рахунок позивача положень пункту 5.11 Правил банківського обслуговування, як на одну із підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки, як зазначено вище, закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, зокрема, щодо внесення таких виключно і безпосередньо самим вкладником.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 13.06.2019 (справа №826/5460/16).

Більше того, вказаний пункт Правил банківського обслуговування не містить абсолютної заборони на зарахування грошових сум для вкладника від третьої особи й не виключає можливість такого зарахування коштів у випадках, передбачених діючими нормами законодавства України або Продуктами банку.

Не встановлено такої заборони і умовами договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та Банком.

Суд касаційної інстанції зауважує, що можливість перерахування коштів на депозитний рахунок з поточного рахунку іншої фізичної особи також передбачена і приписами абзацу другого пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою НБУ від 12.11.2003 №492.

Натомість, уповноваженою особою позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду з підстав визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, оскільки кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_1 надійшли з банківського рахунку іншої особи.

Відповідач не довів, що у момент укладення договору банківського вкладу (депозиту) та здійснення транзакції ПАТ "Дельта Банк" щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.

Крім того, оскільки вклад розміщено на рахунку АТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів зазначеного Закону.

Тобто, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Посилання відповідача на те, що договір банківського вкладу (депозиту) між позивачем та Банком укладено в період дії постанови НБУ №692/БТ, відповідно до якої Банку було заборонено укладання будь-яких договорів банківського вкладу, судами правильно не прийнято до уваги, оскільки доказів винних дій саме позивача щодо укладення таких договорів та його обізнаності про існування відповідної постанови, як і відомостей про наявність судових рішень відносно посадових осіб Банку, якими б встановлювався факт їх винних дій по укладенню договорів, відповідачем суду не надано.

Також, судом касаційної інстанції сприймаються критично й посилання відповідача на те, що переваги від укладення договорів банківського вкладу полягають в можливості отримання платником - ініціатором перерахунку коштів, як кредитором, за рахунок позивача суми відшкодування більшої, ніж передбачено законом, а також отримання її позачергово та раніше за інших кредиторів банку, оскільки фактично такі доводи є припущеннями Уповноваженої особи, в той же час, жодних доказів на підтвердження зобов`язання позивача повернути кошти ініціатору відповідного перерахунку після отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду, надано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів щодо наявності підстав для зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, якій необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору банківського вкладу (депозиту) у доларах США за рахунок Фонду (в межах гарантованої суми відшкодування - 200000 гривень).

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень у вказаній частині, Верховний Суд, враховуючи положення статті 350 КАС України, не вбачає підстав для їх скасування.

Що ж до висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду стосовно визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частинами першою, другою, десятою статті 38 Закону №4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону №4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина друга статті 215 Цивільного кодексу України та частина третя статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Дельта Банк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №910/12294/16, від 16.05.2018 у справі №910/24198/16 та від 04.07.2018 у справі №819/353/16.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок вчинення дій стосовно ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Вказана правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №802/351/16-а.

За таких обставин, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що касаційну скаргу відповідача належить задовольнити частково, скасувавши судові рішення в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США від 02.03.2015 №007-21501-020315, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , й закривши провадження у справі в цій частині, а в решті постанову апеляційного суду залишити без змін.

За правилами пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу (частина перша статті 354 КАС України).

Керуючись статтями 344, 349, 350, 354, 355, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016 в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США від 02.03.2015 №007-21501-020315, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.

В решті постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С. Г. Стеценко,

А. Ю. Бучик,

Л. В. Тацій,

Судді Верховного Суду