Справа № 280/5576/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5576/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний мед» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, суддя першої інстанції Максименко Л. Я., по справі за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний мед» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний мед», в якому просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний мед» на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році у розмірі 26 599,72 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний мед» на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 23 155 (двадцять три тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2017 рік. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що судом не встановлено та відповідачем не доведено, що останнім було подано звітність №3-ПН упродовж 2017 року до Державної служби зайнятості, що свідчить про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону №875-ХІІ.

При цьому, зазначив, що відповідальність у вигляді пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій можлива лише за наявності самого факту сплати таких адміністративно-господарських санкцій.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що пунктом 3.7 Порядку № 223 передбачено, що у поданій заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування

інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання. Дата подання позовної заяви 20.12.2018 року, тому пеня нараховувалась саме на цю дату з 17.04.2018 року, відповідно до пункту 3.4 Порядку № 223.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Натуральний мед» зверталось в 2017 році в Державну службу зайнятості, що підтверджується відповіддю начальника Південного районного центру зайнятості Смирнова М. Г .

Після звернення відповідача до Південного районного центру зайнятості, на підприємство протягом 2017 року були направлені 13 осіб, двоє з яких - інваліди.

Особи з інвалідністю, які були направлені для працевлаштування до підприємства самостійно відмовились від працевлаштування, оскільки не змогли представити медичні документи та санітарні книжки.

ТОВ «Натуральний мед» є харчовим підприємством, і згідно вимог чинного законодавства, що регулює харчову безпеку при виробництві продуктів харчування (Закон України «Про безпечність та якість харчових продуктів») та згідно вимог країн ЄС - НАССР, усі працівники обов`язково при працевлаштуванні, а також два рази на рік проходять медичну перевірку на те, що вони не є носіями небезпечних для інших людей захворювань.

Особи з інвалідністю, які були направлені з центру зайнятості, були носіями небезпечних хвороб, а саме: ОСОБА_2 - інвалід з відкритою формою туберкульозу, інвалід ОСОБА_3 - носій гепатиту С.

Робітники-інваліди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були працевлаштовані у ТОВ «Натуральний мед» з 26.12.2017 року (по 0,5 ставки - неповний робочий день), що підтверджено наказами та повідомленнями про прийняття працівників на роботу.

Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік (форми № 10-ПІ), поданого ТОВ «Натуральний мед», середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 10 осіб, підлягало працевлаштуванню 1 особа з інвалідністю, 1 особа з інвалідністю була влаштована.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що відповідач у апеляційній скарзі вказує на те, що інформував службу зайнятості за формою № 3-ПН, але згідно відповіді ЗМЦЗ від 25.01.2019 № 405/10-20 «за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року ТОВ «Натуральний мед» не надавало звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», яка містила інформацію про вільні робочі місця для інвалідів місця.

На запит позивача ЗМЦЗ надало копію відповіді ТОВ «Натуральний мед», в якій зазначено, що інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у 2017 році не містила інформацію про вільні робочі місця для інвалідів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні, заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення вимог у повному обсязі.

Представник відповідача підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні, заперечує проти задоволення апеляційної скарги позивача, посилаючись на її безпідставність, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Перевіривши судове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Натуральний мед» перебуває на обліку у Запорізькому обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

08 лютого 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Натуральний мед» подано до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, відповідно до якого у 2017 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 10 осіб; штатні працівники, яким встановлена інвалідність, на підприємстві - 1; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 1 особа; фонд оплати праці штатних працівників - 463,1 тис. грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника - 46 310грн. (а. с. 6)

Згідно з розрахунком суми позову, наданим позивачем до матеріалів справи, ТОВ «Натуральний мед» не сплачено адміністративно-господарські санкції у сумі 23155 грн. за не працевлаштування 1 особи з інвалідністю в 2017 році та пені 3444,72 грн.

Станом на день звернення до суду першої інстанції відповідачем не сплачено вищезазначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів). Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

На виконання пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)».

Зі змісту частини 2 статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

В контексті прийнятого Закону України «Про зайнятість населення» та затвердженого Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на те, що судом не встановлено та відповідачем не доведено, що останнім було подано звітність №3-ПН упродовж 2017 року до Державної служби зайнятості.

Відповідачем, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідно до наказів ТОВ «Натуральний мед» від 25.12.2017 року №1-к та № 2-к з 26.12.2017 року підприємством було прийнято на посаду сторожа ОСОБА_5 , та на посаду прибиральниці ОСОБА_4 , які є особами з інвалідністю третьої та другої груп відповідно, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями пенсійних посвідчень.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 2017 році середньооблікова кількість штатних працівників ТОВ «Натуральний мед» становила 10 осіб. Таким чином, кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів, відповідно до 4% нормативу, становить 1 особа.

Згідно з листом Запорізького міського центру зайнятості від 25.01.2019 № 405/10-20 за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року ТОВ «Натуральний мед» не надавало звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», яка містила інформацію про вільні робочі місця для інвалідів. ТОВ «Натуральний мед» протягом 2017 року не приймало участь в заходах центру зайнятості, присвячених працевлаштуванню інвалідів.(а. с. 27)

До апеляційної скарги позивачем долучено лист Запорізького міського центру зайнятості, в якому вказано, що підприємство (ТОВ «Натуральний мед») надавало звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у 2017 році за професіями: укладальник-пакувальник та вантажник. Особи, які вказані в запиті дійсно направлялись центром зайнятості на вказані місця.

З аналізу вищевказаних матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не надано доказів виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, крім того, звітність №3-ПН, яка подавалась позивачем з грудня 2016 по грудень 2017 до Державної служби зайнятості не містила інформації про вільні робочі місця для інвалідів.

За приписами пунктів 3 - 6 Порядку подання форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316, форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку. Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Роботодавець визначає вид звітності - первинна або уточнювальна. Первинна звітність подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії). Уточнювальна звітність подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії: умов праці, розміру заробітної плати, вимог до претендента тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та назви професії (посади).

Враховуючи вищевикладене, до обов`язків роботодавців стосовно забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування, також відноситься надання Державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації такого працевлаштування.

Таким чином, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця;

- створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством;

- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- в разі не виконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Отже, на підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості.

З огляду на викладене, та, враховуючи, що позивачем порушено обов`язок надання державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю» в Україні».

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про нарахування пені, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

«Порядок нарахування пені та її сплати», який встановлює механізм нарахування пені підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, які використовують найману працю, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 № 223, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 травня 2007 N 552/13819. (Порядок № 223)

Пеня - це штрафна санкція, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно сплаченої адміністративно-господарської санкції, передбаченої Законом, за кожний календарний день прострочення виконання зобов`язання. (пункт 2.2 Порядку № 223)

Нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу). (пункт 3.4 Порядку № 223)

При цьому, застосування пункту 3.7 Порядку № 223, у якому визначено, що у поданій позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання, є таким, що суперечить попереднім пунктам того ж Порядку, з аналізу яких встановлено, що нарахування пені здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно; нарахування пені здійснюється у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати.

За викладених обставин, колегія суддів також вважає вірним висновок суду першої інстанції, що нарахування пені безпосередньо пов`язане з фактом сплати адміністративно-господарських санкцій.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуральний мед» - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 11.07.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 15.07.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко