Справа № 727/4206/19
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4206/19
Провадження № 2-а/727/105/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Бринзила А.А.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Венгринюк Юліани Юріївни (місце знаходження: 58007 м. Чернівці вул. Заводська, 22) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Венгринюк Ю.Ю. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 29.03.2019 року приблизно о 17.15 год. вона рухалась по вул. Героїв Майдану в напрямку від початку даної вулиці до вул. Братів Руснаків, керуючи автомобілем марки Mitsubishi Colt 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який зареєстровано 05.06.2009 року ВРЕР м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області за нею. Після проїзду світлофора, який розташований за адресою: м. Чернівці вул. Героїв Майдану, між буд. № 48 та № 50, через гучномовець зі службового автомобіля її було зупинено працівниками поліції. Після зупинки автомобіля, до неї підійшла працівник поліції, жіночої статті, яка не представилася та на її запитання в чому причина зупинки, відповіла, що нею здійснено проїзд на червоне світло та попросила надати документи, які нею було надано працівнику поліції: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, страховий поліс. Їй було показано відео на телефоні, де нібито вона здійснила проїзд на червоне світло. Її пояснення чи заперечення не враховувались та інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капралом поліції Венгринюк Ю.Ю. та як наслідок була винесена постанова серії ЕАВ №1025616 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Постанова складена відносно неї за те, що нібито вона 29.03.2019 року о 17.16.20 год. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 82 керуючи транспортним засобом здійснила проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора чим порушила п.8.7.3.Є ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал або миготливий, або два червоних миготливих сигнали що забороняють рух. Зазначає, що 29.03.2019 року вона рухалася у своєму автомобілі по вул. Героїв Майдану від початку вулиці зі швидкістю близько 15-20 км/год, оскільки в той період часу був інтенсивний рух транспорту. Під`їжджаючи до світлофора, який розташований за адресою: м. Чернівці вул. Героїв Майдану, між буд. № 48 та № 50, звернула увагу на сигнал світлофора, світло на якому було зеленим та перетнула його та доїжджаючи ближче до місця пішохідного переходу, який розташований приблизно за 16-18 м від розмітки - стоп - лінії та світлофора для пішоходів, пішоходи розпочали рух, тому вона зупинилася та пропустила всіх пішоходів. Після того, як для пішоходів загорілося червоне світло, та на табло розпочався зворотній цифровий відлік, «79, 78, 77», пересвідчившись, що вона не створює будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, продовжила рух. Зазначає, що сам світлофор, перед яким існує розмітка - стоп - лінії, який вона перетнула на автомобілі на зелене світло, розташований біля буд. № 48 і № 50 по вул. Героїв Майдану в м. Чернівці, а пішохідний перехід та світлофор для пішоходів із цифровим табло, розташований на куті буд. № 52 вул. Героїв Майдану. Жовте світло на світлофорі для водіїв горить приблизно 3-4 секунди, проміжок часу на цифровому табло на пішоходів, який сповіщає про заборону руху пішоходів становить 90 секунд, із них - з 90 секунди по 75 секунду. (у зворотному відліку) горить червоне світло для всіх учасників руху. Приблизна відстань від розмітки стоп-лінії та пішохідного переходу, становить приблизно 18-16 м, та між вказаними об`єктами існує виїзд з вулиці Загула . Посилається на те, що працівники поліції, якими було зупинено її автомобіль рухалися у зворотному напрямку по вул. Героїв Майдану м Чернівці до початку вулиці та на момент перетину нею світлофора для водіїв, візуально не могли бачити її автомобіль. Вважає постанову інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Венгринюк Ю.Ю. незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії інспектора поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили її права. Просить, адміністративний позов задовольнити; скасувати постанову серії ЕАВ № 1025616 винесену 29.03.2019 р. поліцейським 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капралом поліції Венгринюк Ю.Ю. про накладення на неї адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП України у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.; справу про адміністративне правопорушення відносно неї, за ст. 122 ч. 2 КУпАП закрити за відсутністю у її діях складу правопорушення.

Відповідач до суду відзив в строк визначений судом подав, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки постанова інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Венгринюк Ю.Ю. є законною, обгрунтованою та дотриманою процедури та порядку складання адміністративних матеріалів, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просила скасувати постанову інспектора Венгринюк Ю.Ю., як таку що винесена з порушенням, оскільки не було складено протокол у зв`язку з незгодою її з вчиненим правопорушенням.

В судовому засідання позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити.

Відповідач інспектор Венгринюк Ю.Ю у дане судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи,

Згідно з правилами ст. 12 КАС України зазначений спір є незначної складності, а тому відповідно до вимог ст. 257 КАС України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пункт 19 статті 4. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Стаття 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав.

У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом належними доказами по справі встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що згідно посвідчення водія позивач ОСОБА_1 має право водіння автомобілем марки Mitsubishi Colt 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який зареєстровано 05.06.2009 року ВРЕР м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області за нею., що підтверджується посвідченням водія та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8-9). 29.03.2019 року о 17.16.20 год. інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Венгринюк Ю.Ю. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі за ст.122 ч.2 КупАП відносно позивача ОСОБА_1 , який рухався на належному йому автомобілі марки 29.03.2019 року о 17.16.20 год. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 82 керуючи транспортним засобом здійснила проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора чим порушила п.8.7.3.Є ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняючи рух, чим порушив пункт правил 8.7.3е ПДР України (Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух) (а.с.8).

Відповідальність за ч.2 ст. 122КУпАП наступає за порушення, зокрема: правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Відповідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах

Суд також звертає увагу і на наступне. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП).

Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 у справі N 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Суд наголошує, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення не складався, що ним не оскаржено в судовому засіданні, а відразу була винесена постанова, хоча позивач не погоджувався з допущеним правопорушенням. Також згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Згідно ст.287 ч.1 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Як передбачено ст.288 ч.1 п.3 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими КпАП України.

Таким чином, суд вважає, що інспектор не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

Згідно ст.. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач повинен був дотримуватись вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Із дослідженої в судовому засіданні відеофіксації вбачається, що інспектор роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Венгринюк Ю.Ю. підійшла до позивача ОСОБА_1 та представилася, повідомила причину зупинку її транспортного засобу і роз`яснено яке правопорушення вчинено було позивачем. Крім того з відеофіксації 29.03.2019 року запису не вбачається, що транспортний засіб Mitsubishi Colt 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору.

Інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Венгринюк Ю.Ю. було роз`яснено позивачу її права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП та відповідно до ч.1 ст.283 та п.1,ч.1 ст.284 КУпАП, винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу та після закінчення розгляду справи поліцейський відповідно до ст. 285 КУпАП оголосила винесену постанову серії ЕАВ №1025616 від 29.03.2019 року.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим На момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд України в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення в транспорті», акцентував увагу на тому, що зміст постанови в справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КпАП України, зокрема, в постанові необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідачем не надано жодного належного доказу, який би підтверджував наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, встановленого частиною 2 статті 122 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2, 7, ч.2 122, 222, 251, 254, 257, 258, 262, 263, 279, 280, 283, 287 КпАП України, ст.ст. 1, 2, 3, 8, 9, 19, 20, 22, 72, 77, 132, 134, 139, 243, 244, 246,257-263, 271, КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову ЕАВ №1025616 від 29.03.2019 року інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Венгринюк Юліаною Юріївною про накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.122 ч.2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. та справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у її діях складу правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.05 2019 року.

Суддя Слободян Г.М.