Справа № 464/1432/19
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

12 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6984/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Заверухи О. Б.
суддів -Гінди О. М.
Ніколіна В. В.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 червня 2019 року у справі № 464/1432/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 12 червня 2019 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини першої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною другою статті 59 КАС України довіреність фізичної особи на ведення справи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Довіреність фізичної особи, за зверненням якої прийнято рішення про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), який прийняв таке рішення.

У відповідності до частини четвертої статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Отже, обов`язковим документом для підтвердження повноважень адвоката як представника в адміністративному судочинстві є або відповідна довіреність, або ордер, що виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга підписана представником ОСОБА_1 адвокатом Сорокою О.Є.

Разом з тим, документів, що посвідчують повноваження адвоката Сороки О.Є. на надання правової допомоги у цій справі, зокрема, ордеру або довіреності, як вимагає частина четверта статті 59 КАС України, до апеляційної скарги не долучено. Натомість зазначено, що документи на підтвердження повноважень представника знаходяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявний ордер на надання правової допомоги серії ЛВ №094947 ОСОБА_1 адвокатом Сорокою О.Є., виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 17 квітня 2018 року №27. Однак у вказаному ордері зазначено, що такий видається на надання правової допомоги у судах та інших органах.

Крім цього, наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 31 липня 2015 року не може слугувати документом, що підтверджує повноваження адвоката Сороки О.Є. на надання правової допомоги у цій справі, оскільки, така копія не завірена у визначеному законом порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Таким чином, судові органи чітко відокремлені від інших органів державної влади.

Згідно з підпунктом 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ордер на надання правової допомоги серії ЛВ №094947, який виданий адвокатом Сорокою О.Є., не містить назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу, та адвокат Сорока О.Є. як представник ОСОБА_1 не надав належного ордера на підтвердження своїх повноважень, а саме: всупереч вимогам законодавства до суду подав ордер, у якому не зазначено конкретної назви органу (суду), в якому надається правова допомога, суд першої інстанції.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 КАС та статті 10 Закону № 1402-VIII) передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Таким чином, у матеріалах апеляційної скарги відсутній будь-який документ, який би підтверджував рішення позивача реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення через представника ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, оскільки вона підписана особою, яка не підтвердила свої повноваження щодо підписання такої скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 296, 297, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 12 червня 2019 року у справі № 464/1432/19 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін