Справа № 120/387/19-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/387/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

10 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року (рішення ухвалено у м.Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що вони звернулися до відповідача із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 2 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області в межах земельної ділянки площею 17.09 га (ріллі) кадастровий номер НОМЕР_1 . Однак, рішенням 22 сесії 7 скликання Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 20.12.2018 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 20.12.2018 22 сесії 7 скликання в частині:

- відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства у власність;

- відмови ОСОБА_3 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства у власність;

- відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства у власність;

- відмови ОСОБА_4 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства у власність.

Зобов`язано Брицьку сільську раду Липовецького району Вінницької області розглянути і вирішити клопотання:

- ОСОБА_1 від 27.11.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у відповідності до вимог ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України;

- ОСОБА_3 від 27.11.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у відповідності до вимог ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України;

- ОСОБА_2 від 27.11.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у відповідності до вимог ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України;

- ОСОБА_4 від 27.11.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у відповідності до вимог ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 512,26 грн. (п`ятсот дванадцять грн. 26 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 512,26 грн. (п`ятсот дванадцять грн. 26 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 512,26 грн. (п`ятсот дванадцять грн. 26 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 512,26 грн. (п`ятсот дванадцять грн. 26 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Брицька сільська рада Липовецького району Вінницької області звернулась до суду зі скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відмовити повністю. В апеляційній скарзі зазначає, що оскільки земельна ділянка площею 17,09 га з кадастровим номером НОМЕР_2 є сформованою, згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, використовується для сінокосіння і випасання худоби (громадське пасовище) та відноситься до земель загального користування то оскаржені відмови є правомірними.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27.11.2018 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через представника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 особисто звернулись із клопотаннями до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення, площею по 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області в межах земельної ділянки площею 17,09 га, (ріллі) кадастровий номер НОМЕР_1 .

За наслідками розгляду клопотань, 22 сесією 7 скликання Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області прийнято рішення від 20.12.2018 про відмову позивачам в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з тим, що зазначене місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах №1-3 доданих до клопотань, з кадастровим номером НОМЕР_1 , загальною площею 17,09 га сільськогосподарського призначення є сформованою, і формування об`єкту на підставі проекту землеустрою щодо відведення буде суперечити схемі землеустрою, що міститься у технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Брицької сільської ради.

Не погодившись з таким рішенням, позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, в частині що стосується позивачів, викладена у рішенні 22 сесії 7 скликання Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 20.12.2018, не ґрунтується на нормах закону, є протиправною та підлягає скасуванню.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Згідно пункту "б" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Приписами частини 1, 2 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Нормами частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В свою чергу, із положень статті 79-1 Земельного кодексу України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідне для формування земельної ділянки.

Такий висновок також узгоджується з положеннями статті 50 Закону України «Про землеустрій», відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка на території Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області є сформованою та їй присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 .

Таким чином, земельні ділянки, які бажають отримати позивачі у власність, перебувають у власності Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області та використовується для громадського пасовища.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548, визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

В зазначеному Класифікаторі землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема на землі, для ведення особистого селянського господарства та на землі для сінокосіння і випасання худоби.

Нормами ч.2 ст.22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Відповідно до п."а" ч.3 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до статті 34 ЗК України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Таким чином, відповідно до вимог ЗК України земельні ділянки, призначені для сінокосіння та випасання худоби можуть бути переданні громадянам виключно на умовах користування (в оренду).

Так, позивачі звернулися до відповідача з заявою про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведень земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності у власність.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 30.10.2017 земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням землі загального користування для громадського пасовища та сінокосіння, що унеможливлює її передачу у власність.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що місце розташування земельної ділянки, зазначеної у заяві позивача не відповідає вимогам чинного законодавства, що є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 липня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.