Справа № 240/7378/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

17 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/7378/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панкеєвої В.А., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови їй, в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;

- скасувати рішення 23 сесії сьомого скликання Овруцької міської ради №1082 від 25.01.2019 в частині відмови їй в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 у власність на території Невгодівської сільської ради Овруцького району з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

16 липня 2019 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії п.2 рішення тридцятої сесії 7 скликання №1418 від 24.06.2019 про надання дозволу виконавчому комітету Овруцької міської ради на виготовлення документації із землеустрою та заборони Овруцькій міській раді, виконавчому комітету Овруцької міської ради та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , включаючи зміну цільового призначення, прийняття рішень про передачу у власність чи оренду, укладення будь-яких договорів щодо зазначеної земельної ділянки, до винесення остаточного рішення у справі № 240/7378/19.

В обґрунтування заяви вказано, що забезпечення позову призведе до збереження цілісності та неушкодженості спірного майна, оскільки поділ спірної земельної ділянки приведе до додаткових судових процесів, експертиз та пов`язаних з цим витрат, та з метою недопущення порушення майнових, та інших прав позивача.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову, дослідивши матеріали адміністративного позову, вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України визначено види забезпечення позову, такі як: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Суд задовольняє клопотання про забезпечення адміністративного позову у разі обґрунтованості такого клопотання та достатності доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

У заяві про забезпечення позову позивач просить зупинити дію п.2 рішення тридцятої сесії 7 скликання №1418 від 24.06.2019 про надання дозволу виконавчому комітету Овруцької міської ради на виготовлення документації із землеустрою та заборонити Овруцькій міській раді, виконавчому комітету Овруцької міської ради та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , включаючи зміну цільового призначення, прийняття рішень про передачу у власність чи оренду.

Позивач по змісту заяви серед мотивів забезпечення вказує збереження цілісності та неушкодженості спірного майна, враховуючи, що поділ вказаної спірної земельної ділянки приведе до додаткових судових процесів, експертиз та пов`язаних з цим витрат, та з метою недопущення порушення майнових, та інших прав позивача до вирішення спору, що може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, є підстави для забезпечення позову.

Однак, судом не встановлено наявність майнових прав позивача на вказану земельну ділянку.

Позивач просить зупинити дію п.2 рішення тридцятої сесії 7 скликання №1418 від 24.06.2019 про надання дозволу, однак вказане рішення не є предметом спору у правовідносинах по справі №240/7378/19.

Перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи, суд прийшов до висновку, що вимоги зупинити дію п.2 рішення тридцятої сесії 7 скликання №1418 від 24.06.2019 суперечать нормі пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України.

Зокрема, вказаною нормою передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Слід звернути увагу, що підстави для заборони Овруцькій міській раді, виконавчому комітету Овруцької міської ради та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 у суду також відсутні.

Так, позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Так, Верховний Суд у постанові по справі №83/5864/17-ц від 17.10.18 дійшов висновків, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії пункту рішення міської ради та заборони особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Згідно з частиною п`ятою статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відтак, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, а тому підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва