Справа № 639/4422/19
Суддя: Труханович В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/4422/19
Провадження № 2-а/639/180/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Лойко В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова адміністративну справу № 639/4422/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Самборського Вадима Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Самборського Вадима Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 625824 від 24 червня 2019 року, винесену поліцейським взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Самборським Вадимом Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.132-1 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено, що 24 червня 2019 року Поліцейським взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Самборським Вадимом Миколайовичем відносно ОСОБА_1 було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ДП18 № 625824), згідно якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510,00 грн. за правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Як вказано в цій постанові, 24.06.2019 року водій керував та перевозив вантаж, у якого навантаження на одиночну вісь складає 13510 кг. Згідно розрахунку Державної служби України з безпеки на транспорті № 819 від 24.06.2019 р. при дозволеній масі на одиночну вісь 11000 кг., чим перевищив на 2510 кг масу дозволеного навантаження, чим порушив п. п. 22.5 ПДР України.

На думку позивача дана постанова винесена щодо нього без жодних підстав, оскільки він не порушував Правила дорожнього руху та не вчиняв інкриміноване йому правопорушення, а тому вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ст. 132-1 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, відповідач послався лише на Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 24.06.2019 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому вказується на перевищення на 2510 кг маси дозволеного навантаження, чим нібито порушені Правила дорожнього руху України.

Проте, посилання відповідачем на вказаний в постанові розрахунок є безпідставним, оскільки розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який став підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови, не відповідає Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879.

Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0023086 від 24.06.2019 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та сам акт № 0023086 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.06.2019 р., - будь - яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно - ваговому контролі не містять.

Як вказується в Акті № 0023086 від 24.06.2019 р., фактична маса - 20330 кг, що не відповідає дійсності.

Так, згідно товарно-транспортної накладної № 75 від 24.06.2019 року, виданої перевізнику вантажовідправником - ТОВ Смачні традиції», загальна маса товару складає 5346 (п`ять тон триста сорок шість) кг. Товар (продукти харчування - котлети «Бабусина Лепота», пельмені «Бульмені» та «Сатурн») був завантажений вантажовідправником та опломбований вантажовідправником.

Згідно довідки про від 24.06.2019 р., виданої ТОВ «ХАДО-Технологія» власнику фургона ОСОБА_2 , маса фургона-рефрижератора марки DAF модель 85.340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без вантажу становить 10440 кг.

Отже, фактична маса фургона разом з вантажем, який був опломбований, складає 15 786 кг , а не 20330 кг, про що вказується в акті, на підставі якого був здійснений розрахунок плати за проїзд.

Таким чином, визначення посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті при складенні Розрахунку плати за проїзд та Акту від 24.06.2019 року показників перевищення навантаження на одну ось на 2510 кг є безпідставним, оскільки фактична маса фургона разом с товару становить 15786 кг, що на 4 544 кг менш, ніж зазначено в Розрахунку плати за проїзд.

Таким чином, вказані обставини підтверджують, що постанова відповідача, яка була винесена на підставі розрахунку плати за проїзд від 24.06.2019 року, який є додатком до акту № 0023086 від 24.06.2019 року, є протиправною, винесена без з`ясування відповідачем обставин справи.

Водієм ОСОБА_1 не було порушено пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, оскільки при перевезенні товару транспортним засобом перевищення навантаження на одну ось були відсутні.

Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0023086 від 24.06.2019 року, який слугував підставою для винесення оскаржуваної постанови, не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, що свідчить про невірність визначення навантаження.

Окрім того, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить даних про те, чи відноситься транспортний засіб DAF CF 85.340 реєстраційний номер НОМЕР_1 до великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів. Докази тому, які б підтверджували здійснення точного габаритно-вагового контролю транспортного засобу, яким перевозилися продукти харчування, відсутні і оскаржувана постанова таких даних не містить.

Транспортний засіб DAF CF 85.340 реєстраційний номер НОМЕР_1 не відноситься до великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, оскільки максимальна маса не перевищує параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, тобто фактична маса даного транспортного засобу складає менш ніж 38 тон.

Обов`язок водія перевіряти розташування вантажу в частині його маси, розподілення навантаження на осі - Правилами дорожнього руху України не передбачений.

Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, яке встановлено постановою серія ДП18 № 625824 від 24.06.2019 року, також відсутня і суб`єктивна сторона, тобто вина у даному діянні.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі Ордеру серії ХВ № 000011 від 03.07.2019 року, в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач Поліцейський взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержант поліції Самборський Вадим Миколайович,являючись суб`єктом владних повноважень і будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч. 3 ст. 205 КАС України була розглянута за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 625824, складеної 24.06.2019 о 09.05 год.Поліцейським взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Самборським Вадимом Миколайовичем, відносно водія автомобілю DAF модель 85.340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , останній на V10 автодорозі М03 471 км, керував транспортним засобом та перевозив вантаж, у якого навантаження на одиночну вісь складає 13510 кг. Згідно розрахунку Державної служби України з безпеки на транспорті № 819 від 24.06.2019 р. при дозволеній масі на одиночну вісь 11000 кг., чим перевищив на 2510 кг масу дозволеного навантаження , чим порушив п. п. 22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною ст. 132-1 КУпАП (а.с. 9).

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510, 00 грн.

Також, 24.06.2019 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки в Харківській області було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0023086, відповідно до якого встановлено порушення надання послуг з перевезення продуктів харчування, з перевищенням вагових параметрів: навантаження на вісь складає 13, 510 тон., при дозволеному навантажені 11, 000 тон. (а.с. 11)

Того ж дня контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки в Харківській області було складено Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів, згідно якого сума до сплати становить 729, 54 євро. (а.с. 10)

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії ДП18 № 625824, складеної 24.06.2019 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Пунктом 22.5 ПДР встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Так , згідно ст. 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п. 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, викладені в Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі по тексту - Правила № 30).

У відповідності до п.2 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п.4 Правил № 30).

Абз. 3 ст. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, передбачено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно із підп. 4 п. 2 Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно- вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п.2, 6 Порядку вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання, які мають нормовані метрологічні характеристики, габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу і здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п.п. 16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно- вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до п. 5 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом б пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Відповідно до пп.пп. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Пунктом 25 Порядку № 879 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Згідно п. 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пп.пп. 7-9 п. 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Згідно п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру.

Вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 також затверджені Ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Максимальна ставка сплати за кожен кілометр відстані у євро (п. 2 великовагові транспортні засоби з перевищенням допустимих осьових навантажень) становить - 0,27.

Як вбачається з Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0023086 від 24.06.2019 року, який став підставою для винесення оскаржуваної постанови, розрахунок складено наступним чином:

П= 0,42 х 579 х 3 = 729,54 Євро,

де,

0,42 - плата за проїзд/км за перевищення нормативних параметрів у Євро,

579 - пройдена відстань,

3- коефіцієнт згідно п. 31-1 Порядку.

В той же час, як вже вказувалося вище, максимальна ставка сплати за кожен кілометр відстані у євро згідно постанови КМ України від 27.06.2007 р. № 879 становить - 0,27 Євро, а не 0, 42 Євро.

Постанова КМ України не містить такої ставки (0,42 Євро), як вказано в Розрахунку.

Також, в Розрахунку відсутні дані розрахунків Рзм, Рнв, Рг, як це передбачено у наведеній формулі.

Яким чином у розрахунку визначена пройдена відстань - 579 км. (Бирюки Київської області - м. Харків) та на підставі чого - не відомо.

Згідно відкритої інформації в мережі Інтернет (Dtlla) відстань від Бирюки Київської області через м. Кременчук до м. Харкова становить 537 км, а не 579 км, як зазначено в розрахунку.

Таким чином, відстань, яку мав намір проїхати водій вантажного автомобіля шляхом Бирюки - Кременчук - Харків - складає 537 км. (а.с. 18, 19)

Отже, посадовою особою при складанні розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування неправильно застосована ставка плати за кожен кілометр відстані, невірно вказана відстань, що потягло за собою невірне визначення загальної суми у розмірі 729,54 євро.

Таким чином, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який став підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови, не відповідає Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879.

Окрім того, згідно товарно-транспортної накладної № 75 від 24.06.2019 року, виданої перевізнику вантажовідправником - ТОВ Смачні традиції», загальна маса товару складає 5346 кг. Товар (продукти харчування - котлети «Бабусина Лепота», пельмені «Бульмені» та «Сатурн») був завантажений вантажовідправником та опломбований вантажовідправником.(а.с. 12)

Згідно довідки про від 24.06.2019 р., виданої ТОВ «ХАДО-Технологія» власнику фургона ОСОБА_2 , маса фургона-рефрижератора марки DAF модель 85.340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без вантажу становить 10440 кг. (а.с. 14)

Отже, фактична маса фургона разом з вантажем, який був опломбований, складає 15 786 кг (п`ятнадцять тон сімсот вісімдесят шість кг), а не 20330 кг, про що вказується в акті, на підставі якого був здійснений розрахунок плати за проїзд.

Таким чином, визначення посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті при складенні Розрахунку плати за проїзд та Акту від 24.06.2019 року показників перевищення навантаження на одну ось на 2510 кг є безпідставним, оскільки фактична маса фургона разом с товару становить 15786 кг, що на 4 544 кг менш, ніж зазначено в Розрахунку плати за проїзд.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідачем, всупереч нормам закону, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ст. 276 КУпАП).

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх роз`яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов`язкових реквізитів, передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не надано доказів, що на виконання положень ст. 280 КУпАП та п. 9 Інструкції позивачу були роз`яснені його права та обов`язки і з`ясовані інші обставини, що могли мати значення для вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена з порушенням процедури, визначеної законодавством.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів владних повноважень.

На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 625824, складеної 24.06.2019 о 09.05 год. Поліцейським взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Самборським Вадимом Миколайовичем, відносно водія автомобілю DAF модель 85.340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн за скоєння правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпАП скасувати.

Зважаючи ж на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 6, 9, 11, 19, 20, 70, 77, 78, 122, 205, 241-246 КАС України, ст. 1, 2, 7, 9, 22, 23, 122, 245, 247, 251, 254, 258, 268, 280 КУпАП, ст. 19 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції Самборського Вадима Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 625824 від 24 червня 2019 року, винесену поліцейським взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Самборським Вадимом Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.132-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 20 листопада 1996 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Поліцейський взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області сержант поліції Самборський Вадим Миколайович, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А.

Повний текст рішення складено 16.07.2019 року.

Суддя В. В. Труханович