Справа № 200/6688/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р. Справа№200/6688/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, які виразились у невірному нарахуванні позивачу пенсії за віком;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області, Код ЕДРПОУ 42171861, перерахувати пенсію позивача ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (за 2014, 2015 та 2016) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 03.01.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після проведення пенсійної реформи та наступних індексацій пенсії позивач жодних доплат не отримувала, звернулася зі скаргою до УПФУ в Донецькій області про визнання дій Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Після надання скарги, позивач не отримала остаточну відповідь у встановлений законом строк.

Позивач не погоджується із перерахунком відповідачем розміру призначеної їй пенсії.

Вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-УІ1І, який набув чинності з 11.10.2017, внесено зміни, зокрема, до Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону, який доповнено пунктами 4-3 - 4-7.

Згідно п.4 4 перехідних положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач безпідставно не застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що призвело до зменшення розміру її пенсії.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що відповідно до перехідних положень п. 4-3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсії, призначені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 року із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Вказує, що згідно п. 4-4 Закону з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Вважає, що з урахуванням вказаного пункту та дати призначення пенсії позивачу, задоволення позовних вимог виключається.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6688/19-а за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 5).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та їй 21.02.2017 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується відповідним протоколом № 40 .

З матеріалів справи судом встановлено, що пенсія була призначена позивачу відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", у зв`язку з чим відповідачем, з 01.10.2017 року, було здійснено перерахунок пенсії позивача, з врахуванням п 4-3 Перехідних положень Закону № 1058 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі -Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058 громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивачем у позовні заяві невірно викладено дійсний зміст норми права, якою нею обгрунтовуються позовні вимоги.

Так, у позовній заяві зазначено, що: "згідно п. 4-4 перехідних положень ЗУ ""Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %."

Суд зазначає, що 11.10.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 року, яким внесені зміни до Закону № 1058.

Так, згідно з вказаними змінами, Прикінцеві положення Закону № 1058, серед іншого, доповнено такими пунктами.

Відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень вказаного закону пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Згідно з п. 4-4 Прикінцевих положень Закону України № 1058 з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, з аналізу вказаних норм видно, що величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Проте, як встановлено судом з протоколу № 40 від 21.02.2017 року, пенсію позивачу було призначено 21.02.2017 року, тобто до початку періоду, на який розповсюджується дія п. 4-4 Перехідних положень Закону № 1058 щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % та до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що зобов`язує відповідача застосувати до перерахунку пенсії позивача п. 4-3 Перехідних положень Закону № 1058 та відповідну величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таки чином, під час перерахунку пенсії позивача відповідачем правомірно було застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % (відповідно до п. 4-3 Перехідних положень Закону № 1058).

Крім того, суд звертає увагу на те, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1 % одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.

Таким чином, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем, оскільки вона фактично збільшилась.

Вищевказаним спростовуються доводи позивача про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % в порівнянні із 1, 35 % призвело до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності.

Крім цього, у спірних відносинах мав місце перерахунок раніше призначеної пенсії за нормами того ж закону за яким і було призначено пенсію позивачу , а не призначення іншої пенсії за іншим законом у разі якої мала б застосовуватись величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % відповідно до п. 4-4 Перехідних положень Закону № 1058.

Посилання позивача на порушення Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року не визнано неконституційним Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на вищевикладене, суд визнає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню..

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати відшкодованню позивачу не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок пенсії - відмовити.

Повне рішення складено 11 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч