Справа № 826/2729/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

16 липня 2019 року м. Київ№ 826/2729/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернаціональні комунікації" (ТОВ "Інтертелеком")
доОфісу великих платників податків ДФС України
прозобов`язати вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні комунікації» з позовом до Офісу великих платників податків ДФС України в якому просило:

- визнати протиправною відмову відповідача в задоволенні адвокатського запиту адвоката Бевза К.І. вих.№01/02 від 16.01.2017р. про надання скріплених печаткою та підписом уповноваженої особи копій документів;

- зобов`язати відповідача задовільнити адвокатський запит адвоката Бевза К.І, вих. №01/02 від 16.01.2017р. та надати позивачу скріплені печаткою та підписом уповноваженої особи відповідача наступних документів:

- спеціальний запит органів Державної фіскальної служби України з усіма додатками до компетентного органу республіки Кіпр для отримання інформації стосовно взаємовідносин ТОВ «Інтертелеком» (Україна) та компанії «Gamercy LTD» (Республіка Кіпр) з метою визначення бенефіціарного власника процентів та відповідь компетентного органу республіки Кіпр з усіма додатками на цей запит;

- спеціальний запит органів Державної фіскальної служби України з усіма додатками до компетентного органу республіки Кіпр для отримання інформації стосовно взаємовідносин ТОВ «Інтертелеком» (Україна) та компанії «Quirino limited» (Республіка Кіпр) з метою визначення бенефіціарного власника процентів та відповідь компетентного органу республіки Кіпр з усіма додатками на цей запит.

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений у зв`язку з поданням позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відмова відповідача у наданні витребуваних копій документів є протиправною, визначені підстави незаконними та необґрунтованими. Таким чином, на думку позивача, має право отримувати податкову інформацію та документи, що його стосуються, про податки та збори, а також інформацію та документи, на підставі яких формується зміст актів та довідок перевірки, складених щодо позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов в якому зазначає, що відповідно до п.п. 17.1.9 п.17.1 ст.17, що платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами. Окрім цього, зазначає, що підставою відмови у наданні відповіді є наявність конфіденційної інформації у запитуваних документах відносно третіх осіб.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

На виконання договору про надання правової допомоги адвокат Бевза К.І. в порядку ст. 24 Закону України від 05.07.2012р. № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до відповідача із адвокатським запитом вих.№01/02 від 16.01.2017р. про надання скріплених печаткою та підписом уповноваженої особи копій наступних документів:

- спеціальний запит органів Державної фіскальної служби України з усіма додатками до компетентного органу республіки Кіпр для отримання інформації стосовно взаємовідносин ТОВ «Інтертелеком» (Україна) та компанії «Gamercy LTD» з метою визначення бенефіціарного власника процентів та відповідь компетентного органу республіки Кіпр з усіма додатками на цей запит;

- спеціальний запит органів Державної фіскальної служби України з усіма додатками до компетентного органу республіки Кіпр для отримання інформації стосовно взаємовідносин ТОВ «Інтертелеком» (Україна) та компанії «Quirino Limited» (Республіка Кіпр) з метою визначення бенефіціарного власника процентів та відповідь компетентного органу республіки Кіпр з усіма додатками на цей запит. (а.с. 10-11)

а.с. 10-11()Листом Офісу великих платників податків ДФС України від 27.01.2017р. №5091/10/28-10-49-11 відмовив позивачу в наданні витребуваних документів із посиланням на п.17.1.9 ст.117, п.21.1.6 п.21.1 ст.21, п.63.12 ст.63, п.74.1 ст.74 Податкового кодексу України. (а.с. 8-9)

Позивач, вважаючи відмову відповідача в наданні відповіді на адвокатський запит протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні матеріалах справи документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом спору в межах цієї справи є визнання протиправними дій Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (Одеське управління) щодо відмови у наданні інформації на адвокатський запит № 01/02 від 16.01.2017 р., оформлені листом № 5091/10/28-10-49-11 від 27.01.2017 р. та зобов`язання відповідача надати інформацію на адвокатський запит.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України від 13.01.2011 р. № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI ).

Таким чином, суб`єкти владних повноважень та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону № 2939-VI.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вважає протиправною відмову відповідача в наданні відповіді на адвокатський запит. Зміст адвокатського запиту Бевзи К . І. в цій справі спрямований на те, щоб відповідач надав інформацію та документи на її підтвердження щодо ТОВ «Інтертелеком». В запиті зазначив, що між ним та ТОВ «Інтертелеком» укладений договір про надання правничої допомоги № 1/11 від 01.11.2-16р. щодо представництва та захисту інтересів клієнта.

Одночасно, суд наголошує, що правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України від 05.07.2012 р. № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (ч. 1 ст. 24 Закону № 5076-VI).

За приписами ст. 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Виходячи з наведених правових норм, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та відповідачем щодо зобов`язання останнього надати відповідь на адвокатські запити, не є публічно-правовими у розумінні КАС України.

Отже, вимоги стосовно відмови в наданні відповіді на адвокатські запити не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, скільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Вищевикладене узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 16.01.2019р. у справі № 686/23317/13-а, адміністративне провадження № 11-1193апп18.

Більше того, суд наголошує на тому, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Таким чином, зважуючи на тлумачення ЄСПЛ поняття «судом, встановленим законом», суд апеляційної інстанції з метою дотримання юрисдикції, визначеної чинним законодавством України, виходячи з характеру спірних правовідносин, які підлягають врегулюванню в рамках господарського судочинства, дійшов висновку, що адміністративний суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні п. 1 ст. 6 Конвенції відносно цих спірних правовідносин.

Враховуючи суть спірних правовідносин, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені в подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки ця справа має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На виконання вимог наведеної норми, суд роз`яснює позивачеві, що даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись ст. 238, 241, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 826/2729/17

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська