Справа № 120/474/19-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 липня 2019 р. справа № 120/474/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Слободянюка В.О.,

представника позивача: Різника О.Ю. ,

представника відповідача: Жердєва О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопаливна Аграрна компанія" до Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

11.02.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Біопаливна Аграрна компанія" звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказали, що ухвалою господарського суду Вінницької області від 26.08.2015р. порушено провадження у справі №920/1129/15 про банкрутство ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Постановою господарського суду Вінницької області від 15.12.2015р. у справі №902/1129/15 визнано банкрутом ТОВ «Біопаливна аграрна компанія» та відкрито його ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.10.2018 р. ліквідатором ТОВ «Біопаливна аграрна компанія» призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво №1732 від 11.11.2015 року).

Під час реалізації повноважень ліквідатором отримано інформацію від Головного управління ДФС у Вінницькій області про наявність у позивача переплат по сплаті ПДВ у розмірі 146181,5 грн. (лист ГУ ДФС у Вінницькій області від 14.11.2018 року №10347/Д/02-32-08-01)., в зв`язку з чим звернулись до відповідача із заявою (вих.№02-01/57-25) від 21.11.2018 р. в якій просили перерахувати переплату з ПДВ у розмірі 31096,39 грн. в рахунок погашення заборгованості підприємства зі сплати податків та зборів; залишок надмірно сплачених зобов`язань по сплаті ПДВ у розмірі 115085,11 грн. перерахувати на поточний рахунок банкрута.

Листом (вих.№14631/10/02-32-55-05) від 11.12.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області повідомило ліквідатора ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія», що суми ПДВ акумулюютиься с/г підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Будь-які відомості про виконання вимог (в т.ч. перерахуванню надмірно сплаченого податку на поточний рахунок позивача), викладені у заяві ліквідатора відсутні.

Бездіяльність відповідача, яка полягає в ухиленні від перерахування на поточний рахунок позивача надмірно сплаченого ПДВ, призводить до порушення прав позивача на отримання указаних коштів та порушення прав кредиторів банкрута на задоволення їх вимог у процедурі ліквідації ТОВ «Біопаливна аграрна компанія», що і стало підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом, у якому просили:

1.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Вінницькій області, яка полягає в невиконанні обов`язків по вчиненню дій для перерахування на поточний банківський рахунок позивача надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 146181,50 грн.;

2.Зобов`язати Головне управління ДФС у Вінницькій області провести наступні дії:

- внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відомості, що передбачені Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26, необхідні для повернення на користь позивача надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 146 181 грн.50 коп.;

- надіслати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначити назву платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника;

- вчинити інші, передбачені законодавством дії, для перерахування на користь ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 146 181 грн.50 коп.

3. Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на підставі отриманої та/або внесеної Головним управлінням ДФС у Вінницькій області інформації, у законодавчо визначений строк, перерахувати на поточний рахунок позивача надміру сплачені податкові зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 146 181 грн. 50 коп.

Ухвалою суду від 11.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.04.2019 року. Залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

01.04.2019 року до суду надійшов відзив Головного управління ДФС у Вінницькій області на позовну заяву (вх. № 17898), у якому вказали, що умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань ті пені регламентуються ст.43 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 2 грудня 2010 року, п. 43.6 якої передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платника податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства діяв до 01.01.2017 та регламентувався статтею 209 ПКУ. Так, п. 209.2 ст. 209 Податкового Кодексу України №2755-VI від 2 грудня 2010 року (в реакції з 02.12.2010 до 01.01.2017 року) визначено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на подану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

По ТОВ "Біопаливна аграрна компанія" () в інтегрованій картці платника податків рахується переплата в сумі 146181,50 грн., по коду платежу 14010160 (суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні сільськогосподарського підприємства згідно ст. 209 ПКУ), вид бюджету 75 (позабюджетний спеціальний рахунок), терміном виникнення січень-лютий 2012 року.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ "Біопаливна аграрна компанія" ПДВ в сумі 146181,50 грн. не сплачувався до бюджету, а спрямовувався на власний спеціальний рахунок для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг.

На підставі викладеного, просили відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 09.04.2019 року відкладено розгляд справи на 08.05.2019 року.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 08.05.2019 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 05.06.2019 року.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 05.06.2019 року відкладено судове засідання на 25.06.2019 року.

04.06.2019 року до суду надійшли пояснення третьої особи у справі Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (вх. № 29828), у яких вказали, що відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України, помилково сплаченими грошовими зобов`язаннями - є суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань, а надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями - є суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Бюджетним відшкодуванням - є відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Таким чином, умовою повернення помилково надміру сплачених грошових коштів - є їх зарахування до відповідного бюджету. При цьому, згідно ст. 43 ПКУ повернення здійснюється з бюджету у який ці кошти були зараховані. Умовою здійснення бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість є від`ємне значення податку на додану вартість та підтвердження правомірності сум.

Пунктом 43.4-1 ст. 43 ПКУ встановлено, що повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку. Таким чином, умовою для повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, є зарахування цих зобов`язань до бюджету з рахунку платника податку в системі електронного адміністрування даного податку.

Проте, згідно інформації Головного управління ДФС у Вінницькій області, позивач провадить діяльність у сфері сільського господарства, а тому, відповідно до ст. 209 ПКУ (в редакції ПКУ, що діяла до 01.01.2017 року - що включає в себе період спірних правовідносин), обрав спеціальний режим оподаткування.

Згідно цього режиму оподаткування, нараховані суми податку на додану вартість перераховувались на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів та не підлягали сплаті до бюджету. Такі суми повністю залишались в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг. Кошти акумулювались сільськогосподарськими підприємствами на таких рахунках у порядку затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Суми грошового зобов`язання, що заявлені до відшкодування (повернення) не були сплачені до бюджету, а акумулювались на спеціальних рахунках та повністю залишались в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства, а тому, відсутні підстави для повернення коштів з бюджету.

На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

04.06.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив Головного управління ДФС у Вінницькій області (вх. № 29831), у яких, з мотивів наведених у позовній заяві, просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Вказав, що ст. 209 ПК України, яка регулює спеціальний порядок використання ПДВ, не може бути застосована у регулюванні спору зважаючи на наступне.

У позовній заяві із посиланням на ч.1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) та п. 209.12. ст. 209 ПК України позивач зазначав про те, що з моменту визнання боржника банкрутом, будь-яка господарська діяльність підприємством не може здійснюватися, тому вказані переплати із ПДВ не можуть використовуватися на виробничі цілі чи для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, як це було визначено ст.209 ПК України у редакції до 01.01.2017 р. Цілі використання усіх наявних коштів банкрута чітко визначено Законом про банкрутство.

Згідно даних реєстру платників ПДВ, що розміщений на офіційному сайті ДФС та ІКП, 13.08.2012 р. анульовано реєстрацію ТОВ «БАК» як платника ПДВ та 13.08.2012 р. підприємство виключено з реєстру суб`єктів спецрежиму.

Отже, при вирішенні питання про повернення надмірно сплаченого ПДВ на користь позивача норми ст. 209 ПК України щодо спеціального порядку використання переплат, на думку позивача, не можуть бути застосовані, адже ТОВ «БАК» анульовано статус платника ПДВ та суб`єкта спецрежиму ще 13.08.2012 р.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 05.06.2019 року відкладено розгляд справи на 25.06.2019 року, у зв`язку із витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою суду від 06.06.2019 року допущено участь представника позивача у судовому засіданні 25.06.2019 року в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 25.06.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 26.08.2015 р. порушено провадження у справі №920/1129/15 про банкрутство ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Вінницької області від 15.12.2015 р. у справі №902/1129/15 визнано банкрутом ТОВ «Біопаливна аграрна компанія» та відкрито його ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.10.2018 р. ліквідатором ТОВ «Біопаливна аграрна компанія» призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво №1732 від 11.11.2015 року).

Згідно листа ГУ ДФС у Вінницькій області від 14.11.2018 року №10347/Д/02-32-08-01 ліквідатора повідомлено про наявність у позивача переплат по сплаті ПДВ у розмірі 146181,5 грн.

Ліквідатор ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» звернувся до ГУ ДФС у Вінницькій області із заявою від 21.11.2018 р. (вих.№02-01/57-25), в якій просив перерахувати переплату з ПДВ у розмірі 31096,39 грн. в рахунок погашення заборгованості підприємства зі сплати податків та зборів; залишок надмірно сплачених зобов`язань по сплаті ПДВ у розмірі 115085,11 грн. перерахувати на поточний рахунок банкрута.

Листом від 11.12.2018 р. (вих.№14631/10/02-32-55-05) ГУ ДФС у Вінницькій області повідомило ліквідатора ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія», що суми ПДВ акумулюютиься с/г підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Порядок та умови повернення помилково та/або надміру сплачених до бюджетів грошових зобов`язань та пені визначено статтею 43 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, згідно з пунктом 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про банкрутство» на період дії мораторію зупиняється перебіг позовної давності. Тобто, перебіг позовної давності щодо боржника зупинився 26.08.2015 р. Заява позивача про повернення сум надмірно сплаченого ПДВ подана 21.11.2018 р. , коли ліквідатор довідався про наявність сум переплат із ПДВ (лист відповідача від 14.11.2018 року №10347/Д/02-32-08-01).

Пунктом 43.4 ст. 43 ПК України визначено, що платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до пункту 43.4-1 статті 43 ПК України у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Пунктом 200-1.2 ст.200-1 ПК України визначено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

За приписами пункту 200-1.5 статті 200-1 ПК України, з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку.

Згідно п. 200-1.6 ст. 200-1 ПК України, якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов`язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на поточний рахунок платника податку.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII (набрав чинності з 01 січня 2017 року) змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Підпунктами 200.7.1, 200.7.1 пункту 200.7 зазначеної статті встановлено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 52 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (з урахуванням доповнень, внесених Законом N 1797) визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (з урахуванням доповнень, внесених Законом № 1797) до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Згідно п. 200.12 ПК України узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно п. 3 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 р. №26 (далі - Порядок) формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Згідно п. 4 Порядку 4 орган ДФС вносить до Реєстру такі дані:

- найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер;

- дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

- дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу;

- реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування;

- реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

- реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування;

- дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

- дату складення та вручення платнику податку акта перевірки;

- дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС;

- дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується;

- дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

- суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України казначейство України, зокрема, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно ст. 200 п.200.13 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Судом з`ясовано, що відповідач у листі від 11.12.2018 року (вих. №14631/10/02-32-55-05), як на підставу відмови у поверненні надмірно сплачених до бюджету зобов`язань із ПДВ, посилається на п. 209.2 ст. 209 «Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства» ПК України та зазначає про те, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума ПДВ, нарахована с/г підприємством на вартість поставлених ним с/г товарів/послуг , не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого с/г підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми ПДВ акумулюються с/г підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зазначає, що постановою Господарського суду Вінницької області від 15.12.2015 у справі №920/1129/15 ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом про визнання боржника банкрутом, крім іншого, господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відтак, що ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» не може використовувати залишок суми ПДВ на виробничі цілі чи для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит.

Крім того, згідно п. 209.12. ст. 209 ПК України сільськогосподарське підприємство виключається з реєстру суб`єктів спеціального режиму оподаткування у разі, коли щодо підприємства прийняте рішення про припинення шляхом ліквідації або реорганізації.

Отже, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання про повернення надмірно сплаченого ПДВ на користь позивача норми ст. 209 ПК України не можуть бути застосовані.

У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з ПДВ, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість або на поточний рахунок в установі банку.

В той же час, на позивача не покладено обов`язок по перерахуванню коштів надмірно плаченого ПДВ зі спеціального рахунку на інші рахунки відкритті в банківських установах, оскільки в силу положень п.п. 200-1.2 ст. 200-1 ПК України, в системі електронного адміністрування рахунок позивача мав бути відкритим автоматично.

Таким чином, суми податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню та суми надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, не можуть бути зараховані в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №820/2746/17.

Відшкодування з Державного бюджету України податку на додатну вартість є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.11.2018 року у справі №812/913/15.

При цьому, згідно положень п.п. 7, 8 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом.

З основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДФС у Вінницькій області, яка полягає в невиконанні обов`язків по вчиненню дій для перерахування на поточний банківський рахунок ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 146181,50 грн. та зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відомості, що передбачені Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Біопаливна Аграрна компанія" надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 146181,50 грн., а також зобов`язання надіслати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначити назву платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника. Відповідно позовні вимоги ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» в цій частині належить задовольнити.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити інші, передбачені законодавством дії, для перерахування на користь ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 146 181 грн. 50 коп., суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність. Так, ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, з огляду на що, суд доходить висновку, що вимога про зобов`язання відповідача вчинити інші, передбачені законодавством - не є ефективним способом захисту порушеного права та не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на підставі отриманої та/або внесеної Головним управлінням ДФС у Вінницькій області інформації, у законодавчо визначений строк, перерахувати на поточний рахунок позивача надміру сплачені податкові зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 146 181 грн. 50 коп., суд зауважує наступне.

Державна казначейська служба України у Вінницькій області не є відповідачем у даній адміністративній справі, тобто особою до якої звернуті позовні вимоги. Крім того суд вказує, що дана вимога позивача в розрізі заявлених позовних вимог є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ТОВ «Біопаливна Аграрна компанія» є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно положень ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки адміністративний позов задоволено частково, на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 960,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо неперерахування на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопаливна Аграрна компанія" надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 146181,50 грн.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Вінницькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відомості, що передбачені Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Біопаливна Аграрна компанія" надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 146181,50 грн.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Вінницькій області надіслати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопаливна Аграрна компанія" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначити назву платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника.

В іншій частині позові відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біопаливна Аграрна компанія" судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області в сумі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень п`ятдесят копійок.)

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Біопаливна Аграрна компанія" (вул. Черняхівського, 2 А, с. Купчинці, Іллінецький район, Вінницька область, );

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, );

Третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, Вінницька область, ).

Рішення у повному обсязі виготовлене 05.07.2019 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович