Справа № 826/13940/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Уповноважена особа) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача - ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 130305 грн 99 коп., які обліковуються на поточних рахунках у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року вказаний адміністративний позов був задоволений у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що транзакції з перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 є нікчемними правочинами. Також Уповноважена особа зазначає, що договір позики № 980-017-000242048 від 19 травня 2016 року був укладений без участі банку як повіреного.

Відзив на апеляційну скаргу Уповноваженої особи від позивача до суду не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа була призначена до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою суду від 25 червня 2019 року справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні та витребувано в учасників справи додаткові докази.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Однак колегія суддів вважає необхідним зазначити, що суд першої інстанції не з`ясував суми коштів, яка залишилася невідшкодованою позивачу.

Суд встановив, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року був укладений договір № 980-017-000242048 «Суперкапітал» (новий) із виплатою процентів щомісячно (далі - договір № 980-017-000242048 від 19 травня 2016 року).

У свою чергу між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» були укладені договори банківського рахунка, відповідно до яких позивачу були відкриті рахунки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Рахунок НОМЕР_3 був відкритий згідно з договором банківського рахунка «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-017-000000690 від 10 липня 2015 року (далі - договір № 980-017-000000690 від 10 липня 2015 року). Договір, відповідно до якого позивачу був відкритий рахунок НОМЕР_2 у матеріалах справи відсутній.

ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у 2016 році здійснило переказ коштів у сумі 130305 грн 99 коп. на рахунки, що належать ОСОБА_1 .

Постановою Правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» був віднесений до категорії неплатоспроможних. У зв`язку з цим Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняте рішення № 812 від 23 травня 2016 року про запровадження з 23 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський».

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_1 не був включений до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 130305 грн 99 коп.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції Уповноважена особа у відзиві на позову заяву повідомила, що листом від 06 січня 2017 року № 06.01.17/05-вих. було розблоковано кошти у розмірі 100305 грн 99 коп., а листом від 19 липня 2016 року № 19.07.16/15 - у розмірі 4508 грн 34 коп. Відповідач також зазначив, що станом на 17 вересня 2018 року заблокованими на рахунку позивача залишаються кошти у розмірі 30017 грн 28 коп. На підтвердження вказаних обставин Уповноважена особа надала копії листів від 06 січня 2017 року № 06.01.17/05-вих. та від 19 липня 2016 року № 19.07.16/15, що адресовані директору-розпоряднику Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також виписки по рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

На виконання вимог ухвали суду від 25 червня 2019 року ОСОБА_1 надав пояснення, згідно з якими станом на 01 липня 2019 року залишок грошових коштів, які заблоковані на його депозитному рахунку НОМЕР_3 та не були повернуті за договором № 980-017-000000690 від 10 липня 2015 року становить 30017 грн 28 коп.

Згідно з витягом із додатку 2 до акту № 2 від 01 червня 2016 року Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, сума коштів, перерахованих 19 травня 2016 року із рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача складала 130305 грн 99 коп.

Дослідивши надані сторонами докази та врахувавши надані ними письмові пояснення, колегія суддів встановила такі обставини.

Згідно з випискою по особовим рахункам за період з 19 травня по 31 жовтня 2016 року на рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 перебували кошти у розмірі 4814 грн 33 коп., з яких кошти у сумі:

- 4508 грн 34 коп. - залишок коштів рахунку станом на 19 травня 2016 року (походження коштів у виписці не зазначене);

- 305 грн 99 коп. - оплата процентів по договору № 980-017-000172607 від 06 січня 2016 року (кошти надійшли на рахунок позивача 19 травня 2016 року від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр»).

На рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 перебували кошти у розмірі 130000 грн 00 коп., з яких кошти у сумі:

- 30000 грн 00 коп. - повернення коштів згідно з договором № 980-017-000242048 від 19 травня 2016 року (кошти надійшли на рахунок позивача 19 травня 2016 року від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр»);

- 100000 грн 00 коп. - повернення коштів згідно з договором № 980-017-000172607 від 06 січня 2016 року (кошти надійшли на рахунок позивача 19 травня 2016 року від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр»).

Відповідно до листа Уповноваженої особи від 19 липня 2016 року № 19.07.16/15 позивачу було повернуто кошти у розмірі 4508 грн 34 коп. Зазначені кошти перебували на рахунку НОМЕР_2 та є сумою залишку коштів рахунку станом на 19 травня 2016 року.

На підставі листа Уповноваженої особи від 06 січня 2017 року № 06.01.17/05-вих. ОСОБА_1 були повернуті кошти 100305 грн 99 коп., які складаються із 100000 грн 00 коп., які перебували на рахунку НОМЕР_3 та 30000 грн 00 коп., які перебували на НОМЕР_2 . Як раніше зазначалося, такі кошти надійшли на рахунки ОСОБА_1 19 травня 2016 року від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з призначеннями платежів «повернення коштів згідно з договором № 980-017-000172607 від 06 січня 2016 року».

Таким чином, на рахунку НОМЕР_2 кошти відсутні, а залишок коштів на рахунку НОМЕР_3 становить 30000 грн 00 коп. Такі кошти надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором № 980-017-000242048 від 19 травня 2016 року».

Доводи сторін про те, що залишок коштів на рахунку НОМЕР_3 становить 30017 грн 28 коп. не підтверджуються письмовими доказами, які надані суду і приєднані до матеріалів справи.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Судом встановлено, що даний адміністративний позов був поданий ОСОБА_1 з метою захисту права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, розміщеним ПАТ «Банк Михайлівський», за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 130305 грн 99 коп.

Сторони справи підтвердили, що частина із зазначених коштів, а саме - 100305 грн 99 коп. були виплачені ОСОБА_1 .

На даний час між сторонами існує спір щодо наявності у ОСОБА_1 права на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів у розмірі 30000 грн 00 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, оскаржуване позивачем порушення його права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у розмірі 100305 грн 99 коп. відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було усунуте суб`єктом владних повноважень.

Підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності Уповноваженої особи у даній справі протиправними - відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним закрити провадження у справі у частині позовних вимог про зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача - ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 100305 грн 99 коп., які обліковуються на поточних рахунках у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Перевіряючи обґрунтованість рішення суду від 27 лютого 2019 року у частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача - ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 30000 грн 00 коп., які обліковуються на поточному рахунку у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 , колегія суддів виходить із наступного.

Положеннями абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Перелік таких випадків наведений у ч. 4 ст. 26 вказаного Закону. Відповідно до вказаної норми права Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, що є предметом застави та забезпечує виконання зобов`язань вкладника перед цим банком, в обсязі таких зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків.

Посилання на ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу не включення позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - відсутні.

Підставою для не включення ОСОБА_1 до вказаного переліку став висновок Уповноваженої особи про нікчемність транзакції (операції) від 19 травня 2016 року по перерахуванню коштів на рахунок позивача у розмірі 30000 грн 00 коп.

Так, згідно з витягом із додатку 1 до акту № 2 від 01 червня 2016 року Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, переказ коштів (транзакції) має ознаки нікчемності, передбачені п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно вказаних норм права правочин є нікчемним, якщо:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно заперечень на адміністративний позов та акту про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критерію нікчемності № 2 від 01 червня 2016 року підставами вважати транзакцію нікчемною було те, що Уповноважена особа визнала нікчемними договори про відступлення прав вимоги № 1805 від 18 травня 2016 року та № 1 від 19 травня 2016 року. Згідно вказаних договорів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відступило ПАТ «Банк Михайлівський» свої права вимоги до фізичних осіб. У свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» здійснив переказ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів у розмірі 870000000 грн. 00 коп. та 561585182 грн. 51 коп. в якості оплати за відступлені права вимоги. На думку Уповноваженої особи кошти у загальному розмірі 30000 грн 00 коп., які перераховані на рахунок ОСОБА_1 , є частиною грошових коштів, які були отримані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за нікчемними договорами про відступлення прав вимоги № 1805 від 18 травня 2016 року та № 1 від 19 травня 2016 року.

Також Уповноважена особа вважає, що здійснюючи переказ коштів на рахунок позивача, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» мало на меті отримання коштів з рахунку у ПАТ «Банк Михайлівський» не за рахунок банку, а від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто державних коштів.

Отже, віднесення операції з перерахування коштів до категорії нікчемних Уповноважена особа пов`язує саме із необхідністю захистити інтереси Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Під час розгляду та вирішення даної справи колегія суддів також звертає увагу на те, що акті № 2 від 01 червня 2016 року Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними та додатках до нього зазначено про нікчемність транзакції щодо перерахування коштів (транзакцій). Натомість, договір банківського рахунка, відповідно до якого ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_3 не був віднесений до категорії нікчемних.

Перевіряючи правомірність дій Уповноваженої особи щодо направлення повідомлення про нікчемність правочину щодо перерахування коштів, колегія суддів дійшла до таких висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зазначена норма права визначає коло правочинів, які Уповноважена особа зобов`язана перевірити на предмет наявності ознак нікчемності. Обов`язковою умовою перевірки правочину (договору) на відповідність ознакам, визначеним у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є їх укладення або вчинення саме банком.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як раніше зазначалося, перерахування коштів у сумі 30000 грн 00 коп. з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та рахунок ОСОБА_1 відбулося відповідно до договору № 980-017-000242048 від 19 травня 2016 року. ПАТ «Банк Михайлівський» не був стороною вказаного договору.

Укладення зазначеного договору та перерахування коштів у сумі 30000 грн 00 коп. є правочинами, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків саме ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ОСОБА_1 Натомість, ПАТ «Банк Михайлівський» у даних правовідносинах виконував виключно технічну функцію з перерахування коштів, не був учасником правочину та не набував за результатами його вчинення цивільних прав і обов`язків.

Під час вирішення справи № 826/1476/15 Велика Палата Верховного Суду також прийшла до висновку про те, що здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операції з перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 не належать до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет нікчемності.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що в Уповноваженої особи були відсутні підстави для перевірки та визнання нікчемним правочину з перерахування коштів у розмірі 30000 грн 00 коп. на рахунок позивача, а також для не включення даних про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу із зазначенням суми залишку на рахунку НОМЕР_3 в сумі 30000 грн 00 коп.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права у зазначеній частині.

В апеляційній скарзі міститься посилання на те, що дія п. 15 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на позивача.

Згідно вказаної норми права до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Скаржник вказував на те, що договір № № 980-017-000242048 від 19 травня 2016 року був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» без залучення банку.

Разом з тим, ОСОБА_1 є вкладником ПАТ «Банк Михайлівський» з огляду на вимоги п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який передбачає, що вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Позивач набув статусу вкладника ПАТ «Банк Михайлівський» з огляду на укладення договору банківського рахунку № 980-073-000000690 від 10 липня 2015 року, що укладений безпосередньо із банком, а не договору № 980-017-000242048 від 19 травня 2016 року, сторонами якого були ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

На час віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних кошти ОСОБА_1 у розмірі 30000 грн 00 коп. перебували на рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський», що був відкритий саме на ім`я позивача згідно договору банківського рахунку № 980-073-000000690 від 10 липня 2015 року, а не на рахунку, відкритому банком для ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Зазначена обставина сторонами не заперечується та підтверджується витягом із додатку 2 до акту № 2 від 01 червня 2016 року Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними та приєднаною до відзиву на позовну заяву випискою по особових рахунках.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що позивач не набув статусу вкладника банку.

Крім того, визнання нікчемною транзакції від 19 травня 2016 року з перерахування коштів із рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача не давало Уповноваженій особі підстав не включати інформацію про ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, у відповідності до п. 15 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було доручено ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.

Згідно з додатком 1 до акту про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критерію нікчемності № 2 від 01 червня 2016 року між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений договір доручення № 1 від 11 листопада 2014 року, відповідно до якого банк мав укладати договори, що передбачають отримання товариством грошових коштів у позику від фізичних осіб.

Договір «Суперкапітал» (новий) із виплатою процентів щомісяця) № 980-017-000242048 від 19 травня 2016 року) від імені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений провідним фахівцем із залучення клієнтів ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності № 35-20/04 від 20 квітня 2016 року.

В додатку 1 до акту про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критерію нікчемності № 2 від 01 червня 2016 року міститься посилання на те, що фізичні особи (клієнти) були обізнані, що правовідносини за договорами позики не підпадають під гарантування вкладів з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 було інформовано під розпис про непоширення на кошти, передані у позику ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» - 19 листопада 2016 року, ПАТ «Банк Михайлівський» був віднесений до категорії неплатоспроможних постановою Правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ.

Таким чином, віднесення операції з перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 до нікчемних не вплинуло на обов`язок Уповноваженої особи включити позивача до переліку, передбаченого ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», адже у такому разі позивач прирівнюється до вкладника ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до п. 15 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення».

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи у частині вимог. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року у частині зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (, вул. Тараса Шевченка, 35, м. Київ, 01032) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію ОСОБА_1 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у загальному розмірі 130305,99 (сто тридцять тисяч триста п`ять гривень 99 коп.), які обліковуються на поточних рахунках в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 - скасувати та прийняти нову постанову, якою:

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у загальному розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп., які обліковуються на поточному рахунку в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 ;

- провадження у справі в частині вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у загальному розмірі 100305 (сто тисяч триста п`ять) грн 99 коп., які обліковуються на поточних рахунках в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 - закрити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку