Справа № 280/799/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 червня 2019 року Справа № 280/799/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача Кундельського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України,

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач), в якому позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх. №15546 від 18.04.2019 т.2 а.с. 78-86) просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ від 12.02.2019 №108 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України;

-визнати протиправним та скасувати наказ від 20.02.2019 р. № 36 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України;

-визнати протиправним та скасувати наказ від 11.03.2019 р. № 47 о/с, винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України;

-поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

-стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20.02.2019 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

Ухвалою суду від 27.02.2019 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

04.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.04.2019.

27.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про забезпечення проведення судового засідання призначеного на 02.04.2019 у режимі відеоконференції.

02.04.2019 задоволено клопотання представника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про забезпечення проведення судового засідання призначеного на 22.04.2019 у режимі відеоконференції, та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.04.2019.

22.04.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11.05.2019, яке призначено в режимі відеоконференції.

11.05.2019 у підготовчому засіданні прийнято уточнену позовну заяву, та оголошено перерву до 22.05.2019.

22.05.2019 задоволено клопотання представників сторін про виклик свідків, та протокольною ухвалою закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи на 30.05.2019.

30.05.2019 відкладено розгляд справи на 13.06.2019.

У судовому засіданні 13.06.2019 заслухано всіх свідків та оголошено перерву до 24.06.2019.

У судовому засіданні 24.06.2019, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно прийнято оскаржувані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення з посади. Зазначають, що оскаржуваним наказам у даній справі передували інші накази відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 27.08.2018 №398 та про призначення підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління та звільнення його з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління від 17.09.2018 №160 о/с. Вказані накази позивачем було оскаржено у судовому порядку, рішенням суду від 13.02.2019 у справі №280/4299/18 їх визнано протиправними та скасовано, а також поновлено позивача на посаді заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Так, спірний наказ від 12.02.2019 №108 винесений відповідачем у зв`язку з ніби то відмовою від ознайомлення позивача з наказом №160 о/с від 17.09.2018 та функціональними обов`язками за новою посадою, а також перешкоджанням дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування. Однак, позивач категорично не погоджується з наведеним, стверджує, що не відмовлявся від ознайомлення з функціональними обов`язками, а також відповідачем не взято до уваги перебування позивача тривалий час на лікарняному. Також, звертає увагу, що спірний наказ №36 о/с від 20.02.2019 про звільнення позивача винесений відповідачем під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному. Також вважає, що при прийняті наказу №47 о/с від 11.03.2019, яким внесено зміни до наказу №36 о/с від 20.02.2019 в частині дати звільнення позивача, відповідачем було порушено певний алгоритм дій щодо проведення розрахунку із працівником і видачі йому трудової книжки.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. №18255 від 07.05.2019). По - перше звертає увагу суду на те, що посилання позивача на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2019 по справі №280/4299/18 є безпідставним, оскільки його скасовано постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі. Таким чином судовим рішенням доведено законність наказів від 27.08.2018 №398 та від 17.09.2018 №160 о/с. По друге, у період з 18.09.2018 до 12.11.2018 підполковник поліції ОСОБА_1 на службу не виходив та про причини своєї відсутності на службі керівництву Управління не повідомляв.

13.11.2018 ОСОБА_1 було оголошено наказ Департаменту від 17.09.2018 № 160 о/с про призначення його на посаду оперуповноваженого Управління. Заслухавши зміст вищезазначеного наказу ОСОБА_1 від ознайомлення під підпис відмовився, а також відмовився підписувати свої функціональні обов`язки. В подальшому позивач неодноразово перешкоджав діям дисциплінарної комісії у проведенні службового розслідування, а також не сприяв у його проведенні постійно перебуваючи на лікарняному, та не надаючи пояснень або документальних підтверджень з вищевказаних фактів. У зв`язку з чим прийнято наказ від 12.02.2019 №108 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Наказом від 20.02.2019 р. № 36 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції. Разом із тим, після подання позивачем листка непрацездатності про перебування у період з 15 до 25 лютого 2019 року на лікарняному, наказом Департаменту від 11.03.2019 № 47 о/с внесено зміни до наказу Департаменту від 20.02.2019 №36 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 26.02.2019, тобто після його прибуття до місця проходження служби. За таких обставин вважає відсутніми підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Наказом начальника ДВБ НП України від 17.09.2018 №160 о/с "По особовому складу", відповідно до абзацу 5 пункту 3 частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію", призначено підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління з посадовим окладом 2500 гривень, звільнивши його з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління, з 17.09.2018.

У період з 18.09.2018 до 12.11.2018 підполковник поліції ОСОБА_1 службу не виходив у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

13.11.2018 після прибуття позивача на місце проходження служби, ОСОБА_1 було оголошено наказ Департаменту від 17.09.2018 № 160 о/с про призначення його на посаду оперуповноваженого Управління, а також надано для ознайомлення затверджені функціональні обов`язки.

Однак, у зв`язку з неодноразовим невиходом на службу без повідомлення причин невиходу, а також відмовою від ознайомлення під підпис з наказом №160 від 17.09.2018 та функціональними обов`язками, листом від 13.11.2018 начальник Запорізького управління ДВБ НП України ОСОБА_4 направив на адресу начальника ДВБ НП України доповідну записку з проханням вирішити питання про призначення службового розслідування у відношенні ОСОБА_1 з приводу порушення службової дисципліни (т. 1 а.с. 117-118).

Наказом Департаменту від 27.12.2018 № 586 призначено проведення службового розслідування за вказаним вище фактом.

За результатами службового розслідування Департаментом видано наказ від 12.02.2019 № 108, яким звільнено зі служби в поліції оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького Управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_1 , за порушення службової дисципліни.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 20.02.2019 № 36 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 11.03.2019 № 47 о/с внесено зміни до наказу Департаменту від 20.02.2019 №36 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 26.02.2019 (в частині дати звільнення).

Не погоджуючись з правомірністю наказів від 12.02.2019 № 108, від 20.02.2019 №36о/с та від 11.03.2019 №47 о/с, а також з вимогою про поновлення на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач звернувся до суду із цим позовом.

Отже, правомірність та обгрунтованість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є предметом спору.

Згідно із ст..2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (дія якого поширюється і на поліцейських згідно із Законом від 23.12.2015 №901-VІІІ) дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, статтею 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Положення ст.ст. 8, 18 Закону України "Про Національну поліцію" та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

З огляду на положення зазначених норм права можливо дійти висновку про те, що невиконання наказів та нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ є проступком, який кваліфікується як порушення службової дисципліни.

Так, як свідчать матеріали справи, наказом від 12.02.2019 № 108 (т.1 а.с. 10-11) звільнено зі служби в поліції оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького Управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_1 , за порушення службової дисципліни, вимог статей 18, 64 Закону України "Про Національну поліцію", частин 1, 3 статті 1, частини 5 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 ід 2337-VІІІ, статті 38 Закону України "Про запобігання корупції", підпункту 3 пункту 1 розділу II Інструкції з організації планування в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 24.12.2015 №202, абзаців 1, 2, 5, 12 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016, що виразилося у відмові від ознайомлення з наказом Департаменту від 17.09.2018 № 160 о/с про призначення на посаду оперуповноваженого Запорізького управління Департаменту функціональними обов`язками за цією посадою, невиконанні обов`язків поліцейського, визначених частиною 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію", частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту національної поліції України, а також перешкоджанні дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування.

В обґрунтування неправомірності вказаного наказу, позивач серед іншого посилається на рішення суду від 13.02.2019 в адміністративній справі №280/4299/18, яким визнано протиправними та скасовано накази: №398 від 27.08.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , та № 160 о/с від 17.09.2018 про призначення підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління та звільнення його з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління.

Вказані накази передували наказам, які оскаржуються у даній справі.

Проте, суд погоджується з відповідачем, що таке посилання позивача є помилковим, оскільки позивач посилався на рішення, яке не набрало законної сили.

В той же час, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі №280/4299/18 скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі №280/4299/18 та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В ході розгляду вказаної справи суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що обставини, які зазначені в наказі №398 від 27.08.2018р. (т.1 а.с. 12-13), як підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, знайшли своє підтвердження. А також, щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із посади приймаючи до уваги те, що службовим розслідуванням встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни, які є підставою для застосування дисциплінарного стягнення, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для висновку щодо неправомірності та необґрунтованості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Отже, наказом начальника ДВБ НП України від 17.09.2018 №160 о/с "По особовому складу", відповідно до абзацу 5 пункту 3 частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію", призначено підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління з посадовим окладом 2500 гривень, звільнивши його з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління, з 17.09.2018 (т.1 а.с. 14).

Сторонами не заперечується, що в період з 18.09.2018 до 12.11.2018 підполковник поліції ОСОБА_1 службу не виходив у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

13.11.2018 підполковник поліції ОСОБА_1 прибув на службу та надав керівництву лист непрацездатності Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" м. Запоріжжя серії АДЛ 116272 від 18.09.2018, довідку Комунальної установи "Міська лікарня № 7" м.Запоріжжя № 41 про тимчасову непрацездатність від 12.10.2018, лист непрацездатності Комунальної установи "Міська лікарня № 1" м. Запоріжжя серії АДЛ №221259 від 16.10.2018 та довідку Державної установи територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області.

Цього ж дня позивачу було надано для ознайомлення під підпис наказ від 17.09.2018 №160 та функціональні обов`язки оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління.

Як стверджує відповідач, позивач категорично відмовився від надання письмового пояснення про причини невиходу на службу кожного разу після закінчення лікування та перебування на лікарняному, та від підпису про факт ознайомлення із вказаними документами, про що було складено відповідні Акти від 14.11.2018 №2987/42-07/18,№2988/42, №2989/42-07/18 (т.1 а.с. 119-121).

Позивач таку відмову обґрунтовує тим, що йому було надано не належним чином завірений документ, а також функціональні обов`язки неналежним чином оформленні, а саме під підписом про затвердження начальником була відсутня дата, документ не був зареєстрований, відсутні номера примірників, сторінок, зворотня сторона документу не була заповнена. Про вказані недоліки позивач вказав у поданому до начальника Управління ОСОБА_4. рапорті від 14.11.2018 (т.1 а.с. 19-20).

Разом із тим, судом встановлено, що пунктом 46 Типової Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 736, визначено, що на зворотному боці останнього аркуша примірника документа, що залишається у справі установи, у нижньому лівому куті зазначаються кількість надрукованих примірників; перелік номерів примірників з найменуваннями адресатів (не більше чотирьох); номер пункту переліку відомостей установи або реквізити акта комісії з питань роботи із службовою інформацією, згідно з якими інформацію віднесено до службової; назва та обліковий номер електронного носія інформації або номер автоматизованого робочого місця, з якого кувався документ.

Тобто, передбачено заповнення зворотного боку документа, що залишається у справі установи.

Таким чином, 13.11.2018 ОСОБА_1 було надано на ознайомлення другий примірник його функціональних обов`язків, що не передбачає заповнення на зворотного боку.

16.11.2018 на оперативній нараді було повторно надано для ознайомлення наказ Департаменту від 17.09.2018 №160 о/с та затверджені начальником управління функціональні обов`язки.

Щодо повторної відмови від ознайомлення та підпису документів позивач стверджує, що у присутності працівників відділу повідомив, що буде ознайомлюватися із функціональними обов`язками та за необхідності викладе свої зауваження, після чого пішов до свого кабінету. Однак, через деякий час заступником начальника відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління було відібрано у позивача документ, не давши йому можливості ознайомитися та підписати його.

Посилання позивача на те, що 16.11.2018 при спробі повторно ознайомитися із функціональними обов`язками та підписати їх, йому фактично не надали такої можливості відібравши документи, не знайшли свого підтвердження.

Допитані в ході розгляду даної справи свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були присутніми на оперативній нараді, що відбулася 16.11.2018 в ході якої позивачу повторно надавалися для ознайомлення вказані вище документи, не підтвердили даного факту.

У зв`язку з відмовою з ознайомленням із вказаними документами, вказаними особами було складено та підписано Акти від 16.11.2018 №3023/42-07/2018 та №3025/42-07/2018 (т.1 а.с. 128-132).

Свідок з боку позивача - ОСОБА_10 стверджує, що бачив як начальник відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління забрав у позивача функціональні обов`язки, проте, на думку суду вказане не свідчить про те, що позивачу не надали можливості ознайомитися з його функціональними обов`язками, оскільки у позивача була така можливість і до цього моменту.

Разом із тим, із пояснень допитаних у якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вбачається категоричне небажання позивача протягом тривалого часу підписувати наказ Департаменту від 17.09.2018 №160 о/с та затверджені начальником управління функціональні обов`язки.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки НП України від 27.12.2018 №586 (т.1 а.с. 144) призначено службове розслідування щодо порушення службової дисципліни оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю цього ж управління підполковником поліції ОСОБА_1

Суд звертає увагу, що строк проведення службового розслідування неодноразово продовжувався у зв`язку з тривалою відсутністю ОСОБА_1 на службі через перебування на лікарняному, та неможливістю надання пояснень у службовому розслідуванні.

При цьому частиною 5 статті 15 Статуту передбачено, що кожна особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

12 лютого 2019 року затверджено висновок службового розслідування щодо обставин порушення службової дисципліни оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю цього ж управління підполковником поліції ОСОБА_1 (т.2 а.с. 13-38).

В ході службового розслідування між іншим встановлено, що з серпня 2018 року ОСОБА_1 на службі з`являвся декілька разів, не більше ніж на один-два робочих дня та загалом на роботу не виходив, мотивуючи це постійним перебуванням на лікарняному, про причини своєї відсутності на службі ОСОБА_4 не повідомляв. Під час виходу на службу 13.11.2018 та 16.11.2018 позивач відмовився від підписання про ознайомлення з наказом №160 о/с від 17.09.2018 та затвердженими функціональними обов`язками. Встановлено також неодноразове уникнення позивача від надання пояснень в ході проведення службового розслідування, а також необхідність відряджень окремих працівників Управління для встановлення факту перебування позивача на лікарняному; невиконання обов`язків поліцейського, вказівок керівництва Управління та Департаменту, а також перешкоджання дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування.

В ході судового розгляду справи також було заслухано наданий позивачем відеозапис телефонної розмови з ОСОБА_12 , проте вказаний запис не підтверджує того, що позивач не перешкоджав проведенню службового розслідування, а свідчить про факт подій які відбувалися лише одного дня, а саме намагання комісії встановити дійсне перебування ОСОБА_1 у лікарні, проте головним лікарем не було допущено комісію до ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обставини, які зазначені в наказі №108 від 12.02.2018, як підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Твердження позивача про неправомірний тиск на нього з боку керівництва та фальсіфікацію даних не підтверджене належними та допустимими доказами, доказів вказаного суду на надано. Позивач не звертався до компетентних органів із відповідними заявами щодо фактів вчинення тиску на нього, або фальсіфікації, доказів зворотнього суду не надано.

Щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із посади, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту, зокрема, передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Таким чином, повноваженнями щодо накладення дисциплінарного стягнення, визначення його виду, з урахуванням встановлених службовим розслідуванням обставин, тяжкості проступку та заподіяної шкоди, а також інших обставин, які впливають на визначення виду дисциплінарного стягнення, наділений саме відповідний начальник органу поліції.

Отже, враховуючи те, що повноваженнями щодо визначення виду дисциплінарного стягнення наділений начальник органу поліції, приймаючи до уваги те, що службовим розслідуванням встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни, які є підставою для застосування дисциплінарного стягнення, суд не вбачає підстав для висновку щодо неправомірності та необґрунтованості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення наказом №36 о/с від 20.02.2019.

Частиною 5 ст. 22 Статуту визначено, що за відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Згідно із ч. 3 ст. 22 Статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

За таких обставин відсутні підстави і для скасування наказу №47 о/с від 11.03.2019, яким внесені зміни до наказу №36 о/с від 20.02.2019 в частині дати звільнення, у зв`язку з наданням позивачем 26.02.2019 листка непрацездатності серії АДУ №461118 про перебування на лікарняному з 15.02.2019 по 25.02.2019.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги повністю спростовані відповідачем та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 79, 90, 139, 243 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (69057, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.07.2019.

Суддя Н.В. Стрельнікова