Справа № 160/7691/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7691/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №160/7691/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень та наказу, визнання протиправними дії,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просив суд визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.07.2018 року № , № , наказ податкового органу від 20.06.2018 року № 3473, а також визнати протиправними дії відповідача при проведенні фактичної перевірки за зазначеним наказом.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на допущення посадовими особами відповідача порушень податкового законодавства під час проведення фактичної перевірки, зокрема у зв`язку з відсутністю у оскарженому наказі конкретних підстав для проведення фактичної перевірки; відсутністю доказів використання державних коштів для проведення контрольно-розрахункової операції; проведення перевірки фактично одним інспектором, що свідчить про незаконність перевірки незаконної, а відповідно, прийнятті за наслідками такої перевірки податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням від 06 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено. Вирішуючи спір, суд не встановив в діях посадових осіб відповідача порушень вимог ПК України під час проведення фактичної перевірки позивача.

Позивачем на рішення суду подано апеляційну скаргу, відповідно до якої останній просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. В апеляційній скарзі позивачем наведені обставини, які, на його переконання, підтверджують порушення відповідачем приписів ст. ст. 20, 75, 80 ПК України, зокрема, щодо відсутності законних підстав для проведення фактичної перевірки, а також порушення порядку її проведення, що судом фактично не взято до уваги.

В судовому засіданні представником позивача підтримані доводи апеляційної скарги. Представник відповідача висловив щодо наведених апелянтом доводів заперечення та фактично підтвердив обставини, встановлені судом першої інстанції.

Заслухавши доводи учасників судового процесу та перевіривши підстави апеляційного перегляду, колегія суддів вважає доводи заявника апеляційної скарги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що в.о. начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ від 20.06.2018 № 3473 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », відповідно до якого вирішено провести фактичну у магазині за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, протягом 10 діб, починаючи з 20.06.2018 року.

За результатами фактичної перевірки відповідачем складено Акт (довідка) від 26.06.2018 № 000945, на підставі якого Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.07.2018 № , № , якими застосовані штрафні санкції у розмірі 1 грн. та 42 500 грн. відповідно.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення про визначення суми штрафних санкцій застосовано в результаті вчинення позивачем двох порушень (епізодів):

1) порушення платником податків пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі іменується - Закон України №265/95-ВР), а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 8500 грн. 00 коп.; відповідальність передбачена пунктом 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР, у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції за вчинення вперше - 01 грн. 00 коп.; сума штрафних (фінансових санкцій) становить 01 грн. 00 коп.;

2) п. 18 розділу 1, п. 11 розділу 2 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 29.12.2017 р. №148, а саме: не забезпечено своєчасне (у день їх надходження) оприбуткування готівкових коштів в сумі 8500 грн. у книзі обліку розрахункових операцій; відповідальність передбачена абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.1995 (далі іменується - Указ №436/95), а саме: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касі готівки застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу в п`ятикратному розмірі не оприбуткованої суми, тобто 45000 грн. 00 коп. (8500 грн. 00 коп. х 5); сума штрафних (фінансових) санкцій становить 3000 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично позивачем не спростовуються виявлені під час перевірки порушення законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, а вказується лише на процедурні порушення щодо порядку проведення фактичних перевірок, проте суд першої інстанції не встановив наявність таких порушень, які б надавали підстави для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Виходячи зі змісту акту перевірки судом було встановлено, що під час проведення 11.06.2018 року контрольної розрахункової операції платником податків не забезпечено застосування РРО при продажу техніки - варильної поверхні Тека ЕХ 60, 14 GDR на суму 8500 грн.. згідно товарного чека магазину АДРЕСА_1 (а.с.35), а також не оприбутковані готівкові кошти під час реалізації варильної поверхні Тека ЕХ 60, 14 GDR на суму 8500 грн., згідно товарного чека магазину АДРЕСА_1, що було встановлено під час фактичної перевірки 20.06.2018, проведеної на підставі наказу № 3473 від 20.06.2018, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законодавством України.

Проте такий висновок суду суперечить приписам ПК України.

Так, наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 20.06.2018 №3473 призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України у зв`язку з наявною інформацією, яка свідчить про можливі порушення законодавства в частині здійснення ФОП ОСОБА_1 розрахункових операцій, касових операцій, наявності патентів, ліцензій, інших документів.

Зі змісту акту фактичної перевірки (ар.с. 24-25) вбачається, що перевірка була здійснена 20.06.2018 посадовими особами органу ДФС ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі направлення від 20.06.2018 № 3609 та № 3610 відповідно.

Під час перевірки позивачеві було вручено письмову вимогу про надання документів від 20.06.2018 за підписом посадової особи органу ДФС ОСОБА_2 та у журналі реєстрації перевірок (ар.с.19-21) ФОП ОСОБА_1 здійснено підпис особи, якою здійснювалась перевірка 20.06.2018, а саме ОСОБА_2 ; підпис іншої посадової особи органу ДФС - ОСОБА_3 , даний журнал не містить.

Проте, направлення на перевірку від 20.06.2018 №3610 та № 3609 (ар.с.92-93), а також наказ на проведення перевірки від 20.06.2018 №3473 позивачеві були вручені, що підтверджено його підписом у направленнях на перевірку.

В акті перевірки зафіксовано наступні порушення: проведено розрахункову операцію без застосування РРО, КОРО та РК та без видачі відповідного розрахункового документа на загальну суму 8500,00 грн. Неоприбутковано готівкові кошти в книзі обліку доходів №389/1 від 27.09.2017 ФОП ОСОБА_1 за 11.06.2018 в сумі 8500,00 грн. згідно товарного чеку №142 від 11.06.2018.

Акт перевірки позивачем було підписано із зауваженнями. Так, згідно скарги на незаконні дії посадових осіб від 25.06.2018 позивач стверджував, що фактична перевірка була проведена одноособово державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Дніпропетровській області - Корнієнком С.В., що є грубим порушенням приписів ПК України, та крім цього даний інспектор безпідставно в журналі обліку перевірок контролюючими органами здійснив запис щодо проведення перевірки, в ому числі, інспектором Мажаєвим Г.О., що не відповідає дійсності, та підтверджується, зокрема, тим, що вимога про надання для перевірки документів була підписана лише інспектором Корнієнком С.В. (ар.с.22-23). Аналогічні зауваження були позивачем наведені у запереченнях на акт (довідку) за результатами фактичної перевірки від 05.07.2018 (ар.с.26-27).

За результатами розгляду скарги та заперечень, позивач був повідомлений про те, що перевірка проведена з дотриманням норм законодавства, оскільки акт підписаний двома працівниками контролюючого органу, позивачеві було вручено як копію наказу так і були пред`явлені направлення на проведення перевірки, що підтверджено підписом позивача. Крім того, позивачем було допущено посадових осіб до перевірки та надано документи, що належали до предмету перевірки. Таким чином, зауваження позивача визнано необґрунтованими.

За результатами перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.07.2018 року № , № .

Погоджуючись з доводами позивача, колегія суддів зазначає щодо відсутності підстав для призначення та, відповідно, проведення фактичної перевірки у зв`язку з допущенням порушення пп.20.1.11. ст. 20, пп.80.2.2. ст. 80 ПК України.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлено ст. 80 ПК України.

Так, згідно п.80.1. цієї статті, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2. ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

пп.80.2.1. - у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

пп.80.2.2. - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

пп. 80.2.3. - письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

пп.80.2.4. - неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

пп.80.2.5. - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

пп.80.2.6. - у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

пп.80.2.7. - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Наведеною нормою передбачено вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути проведена фактична перевірка.

В наказі на проведення фактичної перевірки №3473 від 20.06.2018 зазначено, що перевірка призначена у зв`язку з наявною інформацією, яка свідчить про можливі порушення законодавства ФОП ОСОБА_1 .

Виходячи з пояснень представника відповідача, такою інформацією відповідач вважав отримані докази (товарний чек від 11.06.2018 на суму 8500 грн., ар.с.69) під час придбання товару працівником ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 при проведенні контрольної розрахункової операції.

Колегія суддів критично розцінює відповідні доводи з огляду на наступне.

Пунктом 80.4. ст.80 ПК України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі пп.20.1.10 п. 20.1 ст. 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до пп.20.1.11 п. 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Судом першої інстанції відповідно зроблено висновок, що фіскальний орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки.

Проте, судом не було враховано, що приведеними нормами Податкового кодексу не передбачено повноваження фіскального органу проводити контрольні розрахункові операції до призначення фактичної перевірки відповідним наказом.

Відповідно до п. 80.4 ст. 80 ПК України контрольні розрахункові операції здійснюються до початку перевірки платника податків і тільки в тому випадку, якщо предметом перевірки є дотримання порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО).

Таким чином, логічним є висновок, що контрольна розрахункова операція може бути здійснена після призначення фактичної перевірки та до початку її проведення. При цьому, для призначення такої перевірки вже мають існувати підстави, вичерпний перелік яких наведений у п.80.2 ст.80 ПК України.

З урахуванням предмету перевірки, такими підставами могли бути обставини, наведені у пп.80.2.1., пп.80.2.2., пп.80.2.3 п.80.2. ст. 80 ПК України.

Однак, у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки. Інформацію, на яку в своїх поясненнях посилається відповідач, колегія суддів вважає такою, що отримана у спосіб, не передбачений нормами податкового законодавства. Крім того, суд звертає увагу на те, що наказ про призначення фактичної перевірки не містить джерела інформації про можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, а отже, доводи відповідача щодо конкретних підстав призначення перевірки є неприйнятними з огляду на положення абзацу 2 частини другої статті 77 КАС України, якою встановлені обмеження щодо можливості посилання на такий доказ, який не був покладений в основу оскаржуваного наказу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2018 року у справі №820/4895/18 та від 05 березня 2019 року у справі №820/4893/18, і відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, на переконання колегії суддів, оскільки спірний наказ про призначення фактичної перевірки не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів ГУ ДФС у Дніпропетровській області встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом, такий наказ винесено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме за відсутності належним чином вказаних та обґрунтованих підстав для проведення фактичної перевірки позивача.

Окремо колегія суддів наголошує на тому, що контрольна розрахункова операція перед початком фактичної перевірки позивача у відповідності до приписів пп.20.1.11 ст. 20, п.80.4 ст.80 ПК України не здійснювалась. Фактично здійснене придбання товару у ФОП ОСОБА_1 на підставі товарного чеку від 11.06.2018 №142, як зазначалось вище, до призначення відповідачем фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , жодним розпорядчим актом суб`єкта владних повноважень не оформлено та виходячи зі змісту цього документу неможливо встановити ким саме було придбано даний товар. Будь-яких звернень покупця (споживача) цього товару, оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій під час продажу товару, або інформації, яку можливо б було вважати такою, що отримана від державних органів, яка б свідчила про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, під час розгляду справи ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду суду не надано, та, як зазначалось вище, така інформація відсутня у наказі про проведення фактичної перевірки №3473 від 20.06.2018.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апелянта. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним наказу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, акт перевірки, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Верховний Суд у постановах від 16 січня 2018 року у справі 826/442/13-а, від 14 травня 2019 року у справі № 813/8011/14 вже висловлював правову позицію, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі незаконної перевірки, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта з приводу проведення перевірки одноособово головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_2, що є порушенням п.80.7. ст.80 ПК України, колегія суддів звертає увагу на приписи ст. 81 ПК України, відповідно до якої посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, в тому числі направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

В даному випадку, як зазначалось вище, позивачеві були пред`явлені направлення на перевірку від 20.06.2018 №3610, яким уповноважено здійснити перевірку головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3., та від 20.06.2018 №3609, яким уповноважено здійснити перевірку головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_2 У зазначених направленнях на перевірку позивачем вчинено власний підпис та жодних зауважень щодо відсутності під час перевірки державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 . не зафіксовано, при цьому посадових (службових) осіб контролюючого органу позивачем було допущено до проведення перевірки.

Крім того, акт перевірки підписано головними державними ревізорами-інспекторами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Отже, беззаперечних доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо порушення посадовими (службовими) особами відповідача п.80.7. ст.80 ПК України колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та порушено норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Приймаючи нове рішення, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню у зв`язку з порушенням суб`єктом владних повноважень норм податкового законодавства з підстав, наведених вище.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №160/7691/18 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 20.06.2018 року № 3473.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при проведенні фактичної перевірки за наказом від 20.06.2018 року № 3473.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.07.2018 року № .

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.07.2018 року № .

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко