Справа № 480/1311/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 р.Справа № 480/1311/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року по справі № 480/1311/19

за позовом ОСОБА_1

до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, третя особа: Головне управління ДФС у Сумській області

про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ващенка Володимира Олександровича, третя особа - Головне управління ДФС у Сумській області (далі - Третя особа), в якому просив суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми ГТ УЮ у Сумській області ВП № 58141650 від 01.04.2019 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 на рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Державний ощадний банк" та АТ "Креді Агріколь Банк".

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.05.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, здійснено заміну неналежного відповідача - Державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ващенка Володимира Олександровича на належного відповідача - Ковпаківський відділ державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відповідач).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що на час винесення державним виконавцем постанови від 01.04.2019 про арешт коштів на рахунках боржника, відповідачу було відомо про наявність ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р. про відстрочення виконання судового рішення, оскільки заяву ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження від 25.03.2019 з цих підстав було отримано відповідачем 29.03.2019.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі №1840/3075/18 від 24.092018 адміністративний позов Головного управління ДФС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 281 964 грн. 41 коп.;

- з військового збору у сумі 13 886 грн. 87 коп.

Постановою державного виконавця від 21.01.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 58141650 з примусового виконання виконавчого листа №1840/3075/18, виданого Сумським окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної фіскальної служби України боргу в сумі 281964,41 грн. (а.с. 73).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2019р. заяву ОСОБА_1 задоволено частково - відстрочено виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 по справі №1840/3075/18 за позовом Головного управління ДФС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на 6 місяців з дня набрання законної сили цією ухвалою (а.с. 56-59).

28 березня 2019 року позивачем було надіслано засобами поштового зв`язку державному виконавцю Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області заяву від 25.03.2019 про зупинення виконавчого провадження ВП № 58141650 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1840/3075/18 від 02.01.2019. До заяви позивачем долучено копію ухвали від 28.02.2019 у справі № 1840/3075/18. Вказану заяву отримано відповідачем 28.03.2019 року (ас. 10, 11).

01.04.2019 державним виконавцем Ковпаківського ВДВС м. Суми Ващенко В.О. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 58141650, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках В ПАТ КБ "ПриватБанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Державний ощадний банк" та АТ "Креді Агріколь Банк", а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 324795,83 грн. (а.с. 72)

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01.04.2019 державний виконавець не був обізнаний про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1404-VІІІ).

Приписами частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є: звернення стягнення на кошти боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення, поряд з іншим, постанов або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 56 Закону № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 34 Закону № 1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VІІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Позивач заперечує факт того, що станом на день прийняття ухвали про відстрочення виконання рішення він був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення, ухваленого у справі № 1840/3075/18. Відповідач доказів надсилання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2019 рекомендованим поштовим відправленням у відповідності до вимог ст. 28 Закону № 1404-VІІІ та її вручення позивачу суду не надав.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, заява ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження надійшла до відділу ДВС 29.03.2019 (а.с. 10,11), тобто до прийняття постанови про арешт коштів боржника від 01.04.2019, та саме з цієї дати, на переконання колегії суддів, відповідач вважається повідомленим про наявність ухвали суду про відстрочення виконання судового рішення.

Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.06.2017 за №699/30567 затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями (далі Правила).

Твердження відповідача про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження на підставі поданої позивачем заяви від 25.03.2019 з тих підстав, що до заяви позивачем було додано витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу про відстрочення виконання рішення, який не є офіційним документом, колегія суддів не приймає, оскільки Закон № 1404-VІІІ не встановлює обов`язку для сторін виконавчого провадження додавати до заяви про зупинення виконавчого провадження засвідчену копію судового рішення, яке зумовлює обставини для зупинення виконавчих дій. Наявність такого рішення вже є підставою для зупинення виконавчих дій.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно із п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ненадання боржником разом із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій копії ухвали, якою відстрочено виконання рішення, не є підставою для не розгляду заяви, оскільки такі відомості державний виконавець уповноважений одержувати самостійно.

Підсумовуючи викладене та з урахуванням встановлених судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про арешт коштів боржника, відповідачем не було враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку що заявлений позов підлягає задоволенню, а постанова про арешт коштів боржника від 01.04.2019 ВП № 58141650 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року по справі № 480/1311/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ващенка Володимира Олександровича про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №58141650 від 01.04.2019.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова