Справа № 1340/6080/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3587/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Карп`як О.О.; складене у повному обсязі 14 лютого 2019 року) в адміністративній справі № 1340/6080/18 за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- скасувати постанови старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гармадій Ю.Т. про відкриття виконавчого провадження № 57693205 від 15.11.2018 та постанову про стягнення виконавчого збору в цьому провадженні від 15.11.2018;

- скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області) № Ф-18159-17-У від 13.06.2018 на суму 7603,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що про заборгованість згідно податкової вимоги на дату отримання оскаржуваних постанов їй було нічого не відомо, податкова вимога їй не надсилалась. Звертає увагу на те, що спірні постанови стосуються виконання вимоги № Ф-18159-17-У від 13.06.2018 на суму 7603,47 грн, натомість як нею було отриману датовану тою ж датою податкову вимогу № Ф-18159-17 на суму 12 523,47 грн.

Вважає, що жодної заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску не має. 30.07.2018 на її заяву отримано відповідь про те, що чинне законодавство не містить норм щодо повноважень органів доходів і зборів самостійно здійснювати коригування по усуненню недоліків, що виникли у зв`язку із поданням таблиці звіту, яка не відповідає системі оподаткування платника єдиного внеску. З такого листа видно відсутність в неї такої заборгованості. Уточнюючі звіти нею було подано, однак не враховані контролюючим органом, відтак податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню. Щодо скасування рішень державного виконавця, цю вимогу нею заявлено як похідну у зв`язку з протиправністю податкової вимоги, яка є виконавчим документом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що нарахування, які внесені до інтегрованої картки з єдиного соціального внеску, є помилковими, виникли через некоректне заповнення таблиці, яка є складовою частиною звіту, і призвели фактично до оподаткування у подвійному розмірі, оскільки їй необхідно було заповнити Таблицю 2 Додатку 5, що відповідає обраній системі оподаткування й за яку фактично було сплачено єдиний соціальний внесок за 2016, 2017 роки в повному обсязі.

ГУ ДФС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому вказало, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають у зв`язку з правомірністю оскаржуваного рішення. При цьому покликається на те, що у разі виявлення страхувальником у звіті після закінчення звітного періоду помилки, страхувальник повинен сформувати та подати звіт за попередній період, який містить перелік таблиць звіту, відповідну таблицю із зазначенням «скасовуюча».

Лист, поданий позивачем, не може вважатися належним доказом подання звіту форми «скасовуюча». Відтак, апелянт не спростував викладене у рішенні суду та не обгрунтував нормами чинного законодавства.

Щодо твердження позивача про сплату єдиного внеску в повному обсязі, слід зазначити, що судом досліджено копії інтегрованих карток платника податку та копії наданих суду квитанцій про оплату. Позивач наданими суду квитанціями не довів повної сплати ним боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 28.09.2018 ГУ ДФС у Львівській області звернулось до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про відкриття виконавчого провадження та просило прийняти до виконання вимогу № 18159-17-У від 13.06.2018 про стягнення з позивача на користь держави 7603,47 грн.

15.11.2018 старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гармадій Ю.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57693205 про примусове виконання вимоги № Ф-18159-17 від 13.07.2018 про стягнення боргу в розмірі 7603,47 грн; боржник: ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 позивача до його зміни) ОСОБА_4 , стягувач: Личаківська ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області та постанову про стягнення виконавчого збору у ВП № 57693205 з боржника у розмірі 760,34 грн.

Не погоджуючись із спірною вимогою про сплату боргу (недоїмки) та постановами державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору за таким виконавчим документом, позивач оскаржила їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що вимога про сплату недоїмки, що є предметом оскарження складена відповідачем з дотриманням вимог Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкції № 449, Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 та сформована на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Лист позивача не може вважатись належним доказом подання звіту форми «скасовуюча», а доказів того, що позивач подав звіт уточнюючий для виправлення помилок у самостійно задекларованих сумах суду не подано.

Стосовно позовних вимог про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 57693205 від 15.11.2018 та про стягнення виконавчого збору в цьому провадженні від 15.11.2018, то такі до задоволення не підлягають, оскільки вони обґрунтовуються неправомірністю вимоги про сплату боргу та є похідними від позовних вимог про скасування вимоги про сплату боргу.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI та п.п.3 п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449) передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464).

Відповідно до частин п`ятої - сьомої статті 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

За приписами пункту 11 статті 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Пунктами 6, 7 частини першої статті 13 Закону № 2464 визначено, що органи доходів і зборів мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Згідно частини десятої статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

А відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції №449 передбачено, що зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску; платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції №449, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється у розмірі 22 відсотків суми, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, (далі - Порядок № 435) передбачено, що ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова». Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Як видно з матеріалів справи, недоїмка по сплаті ЄСВ у позивача утворилася внаслідок перенесення за попередні роки і станом на 01.01.2018 становила 1965,35 грн., що не заперечувалось представником позивача та не спростовано поданими ним копіями квитанцій про оплату за 2016 - 2017 роки;

- з 19.01.18 позивачу було нараховано 2112 грн, що в сукупності з недоїмкою (станом на 01.01.2018) склала 4077,35 грн станом на 19.01.2018;

- 22.01.2018 позивачем сплачено 819,06 грн, у зв`язку з чим недоїмка зменшилась та становила 3258,29 грн;

- 22.01.2018 нараховано пеню в сумі 77,81 грн та штрафні санкції (20 %) в розмірі 163,81 грн;

- станом на 31.03.2018 недоїмка слала 3258,29 грн.

- 19.04.2018 нараховано 2457,18 грн та на цю суму збільшено недоїмку, яка склала 5715,47 грн.;

- 20.04.2018 позивачем сплачено 820 грн, на цю суму зменшено недоїмку проте нараховано пеню 150,06 грн та штрафні санкції (20 %) 164 грн;

- станом на 30.04.2018 недоїмка склала 4895,47 грн;

- 03.05.2018 за рахунок самостійно задекларованих сум, недоїмка збільшилась на 8448 грн (згідно декларації від 09.02.2018 №13235), відтак недоїмка склала 13343,47 грн (4895,47 + 8448);

- 21.05.2018 позивачем сплачено 820 грн, на цю суму зменшено недоїмку проте нараховано пеню 130,06 грн та штрафні санкції (20 %) 164 грн;

- станом на 31.05.2018 недоїмка склала 12 523,47 грн та до 13.06.2018 ця сума не змінювалась.

У зв`язку з наявністю вищезазначеної недоїмки на суму 12 523,47 грн ГУ ДФС у Львівській області винесено та скерована позивачу вимогу про сплату боргу за № Ф- 18159-17 від 13.06.2018.

Ця вимога вручена позивачу 02.07.2018, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 50).

Відповідно до розділу VІ (Порядок стягнення заборгованості з платників) Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи).

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина літера Ю (вимога до юридичної особи) або Ф (вимога до фізичної особи), 2 частина порядковий номер, 3 частина літера У (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається у органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, у органі доходів і зборів.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Якщо платник частково сплатив суми недоїмки, та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення.

До сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства, на вимогу про сплату боргу (недоїмки), за даними інформаційної системи органу доходів і зборів включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.

Суд встановив, що позивач протягом червня серпня 2018 року частково сплатила суму недоїмки на загальну суму 4920 грн. Враховуючи цю сплату, ГУ ДФС у Львівській області звернулось до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження та просило прийняти до виконання вже вимогу № 18159-17-У від 13.06.2018 про стягнення з позивача на користь держави 7603,47 грн (тобто узгоджену вимогу з урахуванням сплати 4920 грн).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про сплату недоїмки, що є предметом оскарження складена відповідачем з дотриманням вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкції № 449, Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 та сформована на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, а тому вимоги про її скасування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом встановлено, що 09.07.2018 позивач звернулась до ГУ ДФС у Львівській області з заявою про скасування помилково поданих додатка № 3 до звіту по єдиному соціальному внеску за 2016 рік і 2017 роки та скасувати помилкове нарахування, оскільки вона перебуває на спрощеній системі оподаткування.

18.07.2018 ГУ ДФС у Львівській області скерувала позивачу лист у відповідь на її звернення про те, що чинне законодавство не містить норм щодо повноважень органів доходів і зборів самостійно здійснювати коригування по усуненню недоліків, що виникли у зв`язку з поданням таблиці Звіту, яка не відповідає системі оподаткування платника єдиного внеску. Відтак, запропоновано привести звітність у відповідність до норм Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФ України від 14.04.2015 № 435. Також вказано, що оскільки Порядком не передбачено подання уточненого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, підготовлено лист до ДФС України про розгляд питання щодо можливості повторного подання звіту за 2016 та 2017 роки.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що порядок виправлення помилок у самостійно поданих звітам обумовлений розділом V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, який зокрема передбачає, що у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем обліку.

Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком.

Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуюча», «додаткова», цей Звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.

У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку повинна містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Доказів того, що позивач подала уточнюючий звіт для виправлення помилок у самостійно задекларованих сумах суду не подано, а подання заяви позивачем про скасування помилково поданого додатка № 3 до звіту по єдиному соціальному внеску за 2016, 2017 роки не може вважатись належним доказом подання звіту форми «скасовуюча». Що в свою чергу не спростовує законності вимоги № 18159-17-У від 13.06.2018 про стягнення з позивача на користь держави 7603,47 грн.

Враховуючи вищенаведене та те, що позовні вимоги про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 57693205 від 15.11.2018 та про стягнення виконавчого збору в цьому провадженні від 15.11.2018 є похідними від позовних вимог про скасування вимоги про сплату боргу то такі до задоволення теж не підлягають, а задоволення позову до ГУ ДФС у Львівській області у визначений позивачем спосіб є фактично втручанням у дискреційні повноваження останнього.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року в адміністративній справі № 1340/6080/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 12 липня 2019 року.