Справа № 826/670/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 липня 2019 року №826/670/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.10.2016 №, №, податкову вимогу від 02.12.2016 №12449-17, рішення від 02.12.2016 №2626/26-59-17-0-14,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.10.2016 №, №, податкової вимоги від 02.12.2016 №12449-17, рішення від 02.12.2016 №2626/26-59-17-0-14.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки позивача не було повідомлено про анулювання суми кредитної заборгованості, то згідно з приписами статті 164 Податкового кодексу України, саме публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було зобов`язано виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів позивача в розмірі 267 184, 62 грн., але не виконало.

Відповідач проти позову заперечив зазначивши, що ОСОБА_1 не було задекларовано дохід в сумі 267 184,62 грн. у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором, не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. При цьому, позивач був повідомлений про анулювання заборгованості на умовах, зазначених в Договорі та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб у сумі прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідачем також було подано додаткові пояснення, в яких більш детально викладено обставини спірних правовідносин та підтримано доводи, викладені в запереченнях на позовну заяву. Також було подано клопотання про долучення письмових доказів.

Представником позивача також було надано додаткові пояснення по справі, в яких наголошено на протиправності оскаржуваних рішень контролюючого органу та підтримано викладені в позовній заяві доводи.

Під час судового розгляду справи розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою позивача в судове засідання.

Відповідно до пунктів 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб від доходів, отриманих у вигляді додаткового блага ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт перевірки від 21.09.2016 №1300/13-06/ (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем статті 36, абзацу «д» статті 176, підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 167.1 статті 167, статті 179 Податкового кодексу України, а саме: не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за податковий (звітній) 2015 рік, не задекларовано дохід, отриманий в 2015 році, як додаткове благо в сумі 267 184,62 грн., не нараховано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб Також, порушено пункт 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, не задекларовано дохід, який підлягає оподаткуванню військовим збором.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 03.10.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання із податку на доходи фізичних осіб у розмірі 66 204, 92 грн., у тому числі: за основним платежем 52 827,93 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 13 376,99 грн.;

- від 03.10.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання із військового збору у розмірі 5 009,72 грн., у тому числі: за основним платежем 4 007,77 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 001,95 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 03.10.2016 №, №, останні рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 09.12.2016 №8113/К/26-15-10-02-16 залишені без змін.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як вбачається з акта перевірки, висновки щодо порушення позивачем приписів Податкового кодексу України зроблено з огляду на те, що ОСОБА_1 не було задекларовано дохід, отриманий платником податків, як додаткове благо від публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в сумі 267 184, 62 грн.

Позивач, в свою чергу, наголошує, що публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» здійснило списання боргу на підставі лише заяви позивача без будь-якого укладання додаткових угод до Кредитного договору. За твердженням позивача, останній не отримував від банку рекомендованого листа про прощення боргу, додатковий договір до Кредитного договору не укладався. Так, на думку позивача, в даному випадку саме публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було зобов`язано виконати всі обов`язки податкового агентам щодо доходів позивача в сумі 267 184, 62 грн..

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, наголошує на тому, що позичальником ( ОСОБА_1 ) 17.09.2015 самостійно було подано заяву до Кредитора (публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням та укладено Договір про внесення змін №1 від 17.09.2015 до договору Кредиту від 24.05.2017 №030.29-50/212-К. Відтак, ОСОБА_1 було повідомлено про анулювання заборгованості та про його обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб у сумі прощеної основної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що відповідачем надано суду копію заяви ОСОБА_1 від 17.09.2015 на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, яка підписана позивачем.

Так, згідно тексту вказаної заяви, позивач просив здійснити погашення кредитної заборгованості (в тому числі достроково) в порядку черговості, яка передбачена Договором Кредиту №030.29-50/212-К від 24.05.2007 в пункті 3.4 Договору про внесення змін №1 від 17.09.2015 до Договору Кредиту в загальній сумі 12 273 доларів США шляхом договірного списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 .

Також, в тексті заяви від 17.09.2015 позивачем зазначено, що він належним чином повідомлений Банком про суму анулювання (прощення) заборгованості на вищезазначених умовах та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Суд наголошує, що вказана заява містить підпис позивача ОСОБА_1 , що ним під час судового розгляду справи не заперечувалось, більш того, позивачем в тексті позовної заяви підтверджено факт списання боргу на підставі вказаної заяви від 17.09.2015 на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50. Позивачем не оспорюється сума прощеного боргу в розмірі 267 184, 62 грн., її складові, однак єдиною підставою для визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень контролюючого органу позивач зазначає те, що його було неналежним чином повідомлено про анулювання заборгованості.

Разом з тим, суд відноситься критично до таких посилань позивача, адже матеріали справи свідчать що позивач був повідомлений про анулювання заборгованості та усвідомлював свій обов`язок щодо необхідності відображення відповідного доходу в річній декларації та сплати податку на доходи фізичних осіб, чого позивачем під час судового розгляду справи не спростовано.

Крім того, як вбачається з тексту заяви від 17.09.2015 на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50, між позивачем та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було укладено Договір про внесення змін №1 від 17.09.2015 до Договору Кредиту №030.29-50/212-К від 24.05.2007, в той час, як в тексті позовної заяви позивачем зазначено, що додаткових угод до Кредитного договору не підписувалось.

Так, на думку суду, твердження позивача щодо відсутності додаткових угод до договору Кредиту є суперечливими, адже текст заяви від 17.09.2015 свідчить про інакше, що зумовлює підстави вважати, що позивач намагається ввести суд в оману та навмисно ухилитись від свого обов`язку щодо сплати податку на доходи фізичних осіб.

Натомість, матеріали справи свідчать про обізнаність позивача з умовами прощення кредитного боргу та необхідністю сплати податку на доходи фізичних осіб, зворотного позивачем під час судового розгляду справи не доведено.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що анульована (прощена) банком сума боргу у розмірі 267 184,62 грн. у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

Таким чином, винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 №, № є обґрунтованими та не підлягають скасуванню, зворотного під час судового розгляду справи не доведено.

Що стосується податкової вимоги від 02.12.2016 №12449-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 02.12.2016 №2626/26-59-17-01-14 то, як встановлено під час судового розгляду справи, вказані рішення контролюючого органу у зв`язку із судовим оскарженням податкових повідомлень-рішень від 03.10.2016 №, № є відкликаними в автоматичному режимі, що свідчить про відсутність предмета спору в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 02.12.2016 №12449-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 02.12.2016 №2626/26-59-17-01-14.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.