Справа № 401/978/19
Суддя: Мельничик Ю. С.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

копія
Справа № 401/978/19 Провадження № 2-а/401/25/19

15 липня 2019 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря судових засідань Пилипенко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську в порядку спрощенного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції м.Кременчука управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Буднікова Кирила Всеволодовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП18 №464747 від 27 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

1. 12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції м.Кременчука управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Буднікова Кирила Всеволодовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП18 №464747 від 27 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

2. Відповідно до ч.2 та ч.6 ст.12, ч.ч. 1-3 ст.257, ч.5 ст.262 КАС України ухвалою суду від 18 березня 2019 року в справі відкрито позовне провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позиція позивача, ОСОБА_1 :

3. Позивач, ОСОБА_1 , в позові просить скасувати постанову відповідача серії ДП18 №464747 від 27 лютого 2019 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення п.12.4. ПДР України, та закрити провадження у справі. Позовні вимоги обгрунтував тим, що 27 лютого 2019 року інспектор роти №1 БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області Будніков К.В., зупинив його під час керування ним транспортним засобом AUDI Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія 74 км, с. Підгорівка за перевищення швидкості руху. Відповідач склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 464747 від 27лютого 2019 року. Згідно постанови його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, так як він керував транспортним засобом зі швидкістю 87 км/год, при цьому перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 37 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України. Швидкість руху його автомобіля вимірювалась відповідачем приладом TRUCAM ТС 000693. Він вважає складену відповідачем постанову незаконною, так як він не перевищував дозволену швидкість руху, правил дорожнього руху не порушував. Відповідач не надав йому сертифікат на прилад яким було зафіксовано перевищення допустимої швидкості руху, не надав йому інструкцію щодо експлуатації приладу, не надав йому пояснень.

4. У відповіді на відзив позивач зазначив, що згідно постанови відповідача від 27 лютого 2019 року ДП18 №464747 він керував транспортним засобом AUDI А728 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Проте, 27 лютого 2019 року він керував іншим транспортним засобом, а саме - автомобілем AUDIQ5 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , отже, відповідач в постанові вказав невірну модель та номерний реєстраційний знак транспортного засобу, яким він керував, а тому позов просив задовольнити.

5. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, ОСОБА_1 , надав до суду:

-копію оскаржуваної постанови відповідача в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №464747 від 27 лютого 2019 року;

- копію свого паспорта;

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу AUDI Q5 з реєстраційним номером НОМЕР_1 ;

- копію посвідчення водія.

Позиція відповідача, інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції м. Кременчука управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Буднікова Кирила Всеволодовича:

6. Відповідач подав до суду відзив в якому заперечив проти позовних вимог та зазначив, що 27 лютого 2019 року року ним було прийнято постанову серії ДП18 № 464747 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 10 год. 46 хв., керував транспортним засобом AUDI, номерний знак НОМЕР_1 на 74 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія в с. Підгорівка зі швидкістю 87 км/год., тобто перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 37 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000693. Також відповідач зазначив, що в адміністративному позові позивач, ОСОБА_1 , не заперечує, що в місці, у час та дату, які вказано в оскаржуваній постанові, він керував, вказаним вище, транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що він здійснює рух в населенному пункті зі швидкістю 87 км/год., перевищуючи обмеження швидкості руху в населеному пункті на 37 км/год., що є порушенням п. 12.4 ПДР України. Також, позивач не заперечує, що швидкість руху його транспортного засобу вимірювалась працівниками патрульної поліції приладом TRUCAM ТС 000693. Доводи позивача наведені в адміністративному позові, щодо порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи, а саме не надання документів на прилад TRUCAM ТС 000693, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки під час розгляду справи та після роз`яснень прав позивачу передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, водій ОСОБА_1 жодних клопотань не заявляв, письмових пояснень не надав, не заперечував, що саме швидкість руху транспортного засобу, яким він керував, була зафіксована на прилад TRUCAM ТС 000693. З відеозаписами правопорушення, водія ОСОБА_1 було ознайомлено на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру поліцейського, та долучено відеозапис до відзиву. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAMLTI 20/20 № ТС000693 є придатним до застосування, можливість використання виробу TRUCAMтакож підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

7. В обгрунтування своїх заперечень відповідач надав до суду докази: - диск з відеозаписами з нагрудного відеореєстратора, фото з приладу TRUCAM, фото дорожніх знаків в місці скоєння правопорушення; - копію свідоцтва про повірку № 22-01/13554 від 14.12.2018 р.; - копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № ІІА-МІ/1-2903-2012; - копію експертного висновку № 04/02/03-3008 від 27.09.2018 р. з додатком; копію експертного висновку № 285 від 29.07.2011 р.; - копію відповіді державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 04.10.2018 р.

8. В зв`язку з поданими сторонами заявами про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалася.

9. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем та відповідачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку.

Встановлені судом обставини справи:

10. 27 лютого 2019 року, інспектором роти №1 БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області Будніковим К.В., на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія 74 км, в с. Підгорівка, Полтавської області, за перевищення дозволеної швидкості руху в населеному пункті на 37 км/год., був зупинений транспортний засіб AUDI Q5, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 зі швидкістю 87 км/год.

Відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27 лютого 2019 року серія ДП18 № 464747, згідно якої водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, так як ОСОБА_1 в населенному пункті в с. Підгорівка керував транспортним засобом зі швидкістю 87 км/год., при цьому перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 37 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4. ПДР України.

Швидкість руху транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_1 , вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000693.

11. Заперечуючи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП позивач, ОСОБА_1 , 12 березня 2019 року подав до суду позов про скасування вказаної постанови відповідача від 27 лютого 2019 р.

Доводи позивача обгрунтовані тим, що він не допускав порушення правил дорожнього руху, дозволену швидкість руху не перевищував.

Також зазначав, що відповідач - інспектор роти №1 БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області Будніков К.В.,розглянув справу не дотримавшись вимог передбачених КУпАП, та виніс постанову за порушення п.12.4 ПДР України зазначивши, що 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI А728 реєстраційний номер НОМЕР_2 , проте з відеозапису з нагрудної камери вбачається, що він керував транспортним засобом AUDI з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

12. Згідно бази баних Єдиного державного реєстру транспортних засобів України, щодо реєстрації транспортних засобів, встановлено, що:

- 13 вересня 2014 року зареєстровано автомобіль AUDI А7 2.8, 2014 р.в. та присвоєно номерний знак НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 . Персона з правом користування: ОСОБА_1 ;

- 20 грудня 2014 року зареєстровано автомобіль AUDI Q 5, 2014 р.в., та присвоєно номерний знак НОМЕР_1 , власник ОСОБА_4 , який зареєстрований в

АДРЕСА_1 . З відеозапису та фотокартки, які містяться на диску, та надані відповідачем до відзиву та долучені до матеріалів справи видно, що дійсно 27 лютого 2019 року о 10 год. 45 хв. транспортний засіб AUDI Q 5, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті с. Підгорівка рухався зі швидкістю 87 км/год.

При зупиненні транспортного засобу встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1

Водію ОСОБА_1 були роз`яснено поліцейським права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, заперечень та пояснень від ОСОБА_1 на місці пригоди та під час розгляду поліцейським справи не заявлялося.

Для складання постанови водій ОСОБА_1 надав відповідачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.

На підставі наданих водієм ОСОБА_1 документів відповідачем було складено постанову від 27 лютого 2019 року, яку було оголошено водієві ОСОБА_1 , та який не надав жодних заперечень та заяв, в тому числі щодо відповідності даних транспортного засобу у постанові.

14. Можливість використання виробу TRUCAM підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Джерела права, оцінка суду:

15. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

16. Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

17. Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

18. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

19. Відповідно до ст.ст. 245, 246, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

20. За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

21. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

22. Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

24. Частиною другою ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тощо.

25. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

26. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

27. Виходячи зі змісту ч.3 ст.286 КАС України, яка є спеціальною нормою до даних правовідносин, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

28. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

29. Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

30. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

31. Відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

32. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджено від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України) (зі змінами та доповненнями).

33. Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

34. Відповідно до п.п.12.4. Правил дорожнього руху, які затверджено постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

35. Суд зазначає, що частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину.

36. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Висновки суду:

37. Суд зазначає, що на підставі належних, та допустимих доказів у судовому засіданні достовірно встановлено, що 27 лютого 2019 року, близько 10 години 46 хв. на 74 км. автодороги М-22 Полтава-Олександрія в с. Підгорівка Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI Q5, номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 87 км/год., та перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 37 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000693.

38. Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, здійсненого нагрудною камерою поліцейського, позивачем ОСОБА_1 дійсно вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Доводи позивача про те, що він не перевищував в населеному пункті допустиму швидкість руху спростовано наданим відповідачем відеозаписом з якого видно, що водій ОСОБА_1 погодився на місці та визнав, що керував автомобілем в населеному пункті з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину.

39. Суд визнає, що постановою інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції м.Кременчука управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Буднікова К.В. серії ДП18 №464747 від 27 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення, на водія ОСОБА_1 на законних підставах було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 225 грн. за адміністративне правопорушення у виді перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину, передбачене ч.1 ст.122 КпАП України.

40. Суд погоджується з доводами представника позивача, адвоката Охріменка В.Б., що відповідач в постанові від 27 лютого 2019 року допустив технічну помилку та зазначив марку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , - AUDI А7 2.8, та реєстраційний номер НОМЕР_2 .

41. При цьому, суд звертає увагу, що згідно бази баних Єдиного державного реєстру транспортних засобів України, щодо реєстрації транспортних засобів, встановлено, що:

- 13 вересня 2014 року зареєстровано автомобіль AUDI А7 2.8, 2014 р.в. та присвоєно номерний знак НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 . Персона з правом користування: ОСОБА_1 ;

- 20 грудня 2014 року зареєстровано автомобіль AUDI Q 5, 2014 р.в., та присвоєно номерний знак НОМЕР_1 , власник ОСОБА_4 , який зареєстрований в м. Світловодську.

42. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що водій ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами, як автомобілем AUDI А7 2.8, 2014 р.в., з реєстраційним номеро НОМЕР_2 , так і автомобілем AUDI Q5, 2014 р.в., з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

43. Суд враховує, що з відеозапису та фотокартки, які містяться на диску, та надані відповідачем до відзиву та долучені до матеріалів справи видно, що дійсно 27 лютого 2019 року о 10 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI Q 5, 2014 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 в населеному пункті с. Підгорівка зі швидкістю 87 км/год.

При зупиненні транспортного засобу поліцейським достовірно встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1

Водію ОСОБА_1 були роз`яснено поліцейським права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, заперечень та пояснень від ОСОБА_1 на місці пригоди та під час розгляду поліцейським справи не заявлялося.

На переконання суду допущені відповідачем у постанові від 27 лютого 2019 року технічні помилки при зазначенні марки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та реєстраційного номеру автомобіля не вплинули на правильність кваліфікації відповідачем вчиненого водієм ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, та на застосування до водія за вчинене адміністративне порушення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного суд вважає, що лише формальних підстав існування вказаної технічної помилки не достатньо для визнання постанови відповідача незаконною та її скасування.

При цьому, суд зазначає, що для складання постанови про накладення адміністративного стягнення водій ОСОБА_1 сам надав відповідачу помилково свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля AUDI А7 2.8, 2014 р.в., з реєстраційним номеро НОМЕР_2 , яке знаходилося в його розпорядженні, та посвідчення водія, а мав надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу AUDI Q5, 2014 р.в., з реєстраційним номером НОМЕР_1 , тим самим сприяв допущенню відповідачем технічної помилки.

Суд враховує, що на підставі наданих водієм ОСОБА_1 документів відповідачем було складено постанову від 27 лютого 2019 року, яку було оголошено водієві ОСОБА_1 , та який не надав жодних заперечень та заяв, в тому числі щодо невідповідності у постанові даних на транспортний засіб.

44. Суд звертає увагу, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами:

1) факт керування ОСОБА_1 27 лютого 2019 року транспортного засобу AUDI, номерний знак НОМЕР_1 ;

2) факт перевищення водієм ОСОБА_1 27 лютого 2019 року швидкості руху на 37 км/год.в населеному пункті;

3) факт роз`яснення водієві ОСОБА_1 прав, передбачених ст.268 КУпАП.

45. Виходячи зі змісту ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 72, ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, вбачається, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними доказами - відеозаписом порушення та постановою про адміністративне правопорушення від 27 лютого 2019 року, які складено відповідачем відповідно до чинного законодавства.

46. Суд зазначає, що відповідач довів обгрунтованість та законність прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху. Разом з цим, позивач доводи відповідача не спростував, так як не довів обставин, які підтверджують відсутність складу правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що до позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

47. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення розглянута відповідачем у встановленому порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення на законних підставах. Відповідач довів правомірність винесеної ним постанови в справі про адміністративне правопорушення і оскаржувана постанова є обґрунтованою і законною. Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена та підтверджується належними та допустимими доказами. Отже, оскаржувана постанова законна і обґрунтована, є правомірною, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

48. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 143 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 122, 245-249, 251, 252, 256, 268, 279, 283, 284, 293 КУпАП, ст.ст. 12, 72-79, 90, 139, 244-246, 250, 262, 271, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції м.Кременчука управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Буднікова Кирила Всеволодовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП18 №464747 від 27 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, повністю.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: інспектор роти №1 батальйону патрульної поліції м.Кременчука управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Будніков Кирил Всеволодович, адреса місця роботи : проїзд 40 років ДАІ буд.№3 м.Кременчук Полтавська область.

Суддя: підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.С. Мельничик