Справа № 826/26420/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 липня 2019 року

Київ

справа №826/26420/15

адміністративне провадження №К/9901/18669/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,

суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2016 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі №826/26420/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання незаконними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Нікея-Лтд» звернулося до суду з позовом до ДФС України, ГУ ДФС України у місті Києві, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві, в якому просило: визнати незаконним та скасувати рішення ДФС України від 30 вересня 2015 року № 20751/6/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги; визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ДФС України у місті Києві від 9 липня 2015 року №10626/10/26-15-11-03-11 про результати розгляду первинної скарги; визнати незаконним та скасувати рішення (лист) ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві від 12 травня 2015 року №625/10/26-55-11-02; зобов`язати ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві включити відомості з поданої ТОВ «Нікея-Лтд» податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, доповнення та додатків до цієї декларації, до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних ДФС України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2016 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач із такими рішеннями не погодився, оскаржив їх у касаційному порядку. В обґрунтування касаційної скарги посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік, водночас, не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Отже, суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Предметом позову у даній справі є вимоги про визнання незаконними та скасування: рішення ДФС України від 30 вересня 2015 року про результати розгляду скарги; рішення ГУ ДФС України у місті Києві від 9 липня 2015 року про результати розгляду первинної скарги; рішення (лист) ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві від 12 травня 2015 року; зобов`язання ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві включити відомості з поданої ТОВ «Нікея-Лтд» податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, доповнення та додатків до цієї декларації, до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних ДФС України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що між TOB «Нікея-ЛТД» та ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві укладено договір про визнання електронних документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС. Попри це, позивачем було порушено визначений чинним податковим законодавством порядок подання податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, а саме: її направлено засобами поштового зв`язку замість електронної форми, а тому така податкова декларація була неприйнятною. Стосовно рішень ГУ ДФС у місті Києві та ДФС України, прийнятих за результатами розгляду скарг позивача, суди дійшли висновку, що вони не порушують прав товариства, не породжують для нього настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов`язки.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 11 грудня 2018 року (К/9901/63300/18) та 11 травня 2019 року (К/9901/28478/18).

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, за яких судові рішення у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню, судом не встановлені. В касаційній скарзі доводи щодо наявності таких обставин не наведені.

Отже, оскільки ТОВ «Нікея-ЛТД» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статями 248, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2016 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі №826/26420/15.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська