Справа № 160/4844/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2019 року Справа № 160/4844/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засіданняГрунської Ю.О.
представника позивача представника відповідача Молочок А.О. Кекуатової Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення,
28 травня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АМТ Трейд» (далі - позивач) з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товару від 11.05.2019р., № UА110000/2019/400038/2.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення товарів 08.05.2019р. до відділу митного оформлення м/п «Правобережний» Дніпропетровської митниці ДФС подано електронну митну декларацію, зареєстровану за № UА110180/2019/407654 частину товарів, одержаних ТОВ «АМТ ТРЕЙД», згідно із зовнішньоекономічним контрактом від 23.01.2018 р. № МQ/6, додатків (специфікацій) до нього, на підставі комерційних та товаросупровідних документів, а саме:
- мотоблоки "Кентавр МБ2061Д-3", в кількості 28шт. - згідно з додатком (специфікацією) від
23.01.2018р.№ 2018-1А2 до контракту від 23.01.2018 № МQ/6, на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку-фактури (інвойсу) від 13.04.2018р., № МQ2018-1А2, коносаменту від 27.04.2018, № СOSU61623765;
- мотоблоки "Кентавр МБ40-3" (розібрані), в кількості 150 шт., мотоблоки "Кентавр МБ2070Б/М2" (розібрані), в кількості 100 шт., мотоблоки "ДТЗ 585Д", в кількості 150 шт., мотоблоки "ДТЗ 570Б", в кількості 150 шт., мотоблоки "Кентавр МБ2070Б-3" (розібрані, без ножів ї крил), в кількості 90 шт., - згідно p додатком (специфікацією) від 03.05.2018, № 2018-3А до контракту від 23.01.2018 № МQ-6, на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) від 04.03.2019р., № МQ2018-1В1, коносаменту від 10.08.2018р., № МRFB18080912;
- мотоблоки "Кентавр МБ2060Д-3", в кількості 300шт., мотоблоки "Кевтавр МБ2070Б-3", в кількості 100 шт.,- згідно з додатком (специфікацією) від 06.06.2018р., № 2018-3С до контракту від 23.01.2018р. № MQ/6, на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) від 27.08.2018р., № МQ2018-3С, коносаменту від 07.09.2018, № МRFB18090577. Митна вартість товару була визначена підприємством за основним методом, на підставі п.1. ч.1 ст.57 МК України. Однак, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідачем не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 52 Митного кодексу України, підприємство задекларувало зазначений товар, а митниця випустила товар у вільний обіг. На думку позивача, для підтвердження митної вартості товару декларантом було надано всі необхідні документи, що дають можливість встановити механізм формування ціни на товар згідно з умовами контракту. На думку позивача, зазначені у спірному рішенні про коригування митної вартості розбіжності та протиріччя в наданих документах, встановлені митницею, і що стали підставою для прийняття рішення, не можна вважати обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення митної вартості задекларованого товару.
Ухвалою суду від 29 травня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали.
18 червня 2019 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому Дніпропетровська митниця ДФС проти задоволення позову заперечує, оскільки за результатами перевірки документів, наданих до митного оформлення, виявлено розбіжності, що позивачем так і не були усунуті у ході консультацій. Враховуючи встановлену невідповідність відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товару та за результатами розгляду додатково наданих документів, унеможливили проведення обчислення заявленого рівня митної вартості за обраним декларантом методом визначення митної вартості, у зв`язку із чим і було прийнято оскаржуване рішення. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товару було прийняте у відповідності до норм Митного кодексу України і підстави для його скасування відсутні.
01 липня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що надані документи у своїй сукупності підтверджують числові значення складових митної вартості та дозволяють митниці здійснити контроль шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та провести обчислення митної вартості. Митниця при винесенні рішення про коригування митної вартості та у ході прийняття рішення за результатами розгляду додаткових документів порушила вимоги Митного кодексу щодо застосування методів визначення митної вартості. Відмова митниці у визнанні митної вартості з урахуванням доданих документів є необґрунтованою, оскільки не проведена оцінка всіх наданих документів щодо неможливості застосування основного методу.
Не погодившись із доводами позивача, 15 липня 2019 року представником відповідача подано заперечення, де зазначено, що у зв`язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості та митну вартість скориговано за резервним методом. Також зазначено, що посилання позивача на судову практику з розгляду аналогічних спорів є безпідставним, оскільки оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів у наведених справах приймались посадовими особами митних органів у кожному конкретному випадку за результатами розгляду документів, наданих до митного оформлення, із зазначенням конкретних розбіжностей.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, що викладені у позові, відповіді на відзив.
Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позов, запереченні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, що викладені у відзиві, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи і надав їм правову оцінку.
23 січня 2018р. ТОВ «АМТ ТРЕЙД» (м. Дніпро) уклало з компанією CHONGQING MEIQI INDUSTRY CO., LTD., (Китай) зовнішньоекономічний контракт № МQ/6 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною цього контракту.
Партії товару, відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2018, № МQ/6, додатків (специфікацій) до нього: від 23.01.2018, № 2018 - 1А2, від 03.05.2018, № 2018-3А, від 23.01.2018р. №2018-1B1, від 06.06.2018, № 2018-3С, поставлялись на умовах поставки СFR-Одеса, згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010.
З метою митного оформлення товарів 08.05.2019р. до відділу митного оформлення м/п «Правобережний» Дніпропетровської митниці ДФС подано електронну митну декларацію, зареєстровану за № UА110180/2019/407654 на частину товарів, одержаних ТОВ «АМТ ТРЕЙД», згідно із зовнішньоекономічним контрактом від 23.01.2018 р. № МQ/6, додатків (специфікацій) до нього, на підставі комерційних та товаросупровідних документів, а саме:
- мотоблоки "Кентавр МБ2061Д-3", в кількості 28шт. - згідно з додатком (специфікацією) від 23.01.2018р.№ 2018-1А2 до контракту від 23.01.2018 № МQ/6, на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку-фактури (інвойсу) від 13.04.2018р., № МQ2018-1А2, коносаменту від 27.04.2018, № СOSU61623765;
- мотоблоки "Кентавр МБ40-3" (розібрані), в кількості 150 шт., мотоблоки "Кентавр МБ2070Б/М2" (розібрані), в кількості 100 шт., мотоблоки "ДТЗ 585Д", в кількості 150 шт., мотоблоки "ДТЗ 570Б", в кількості 150 шт., мотоблоки "Кентавр МБ2070Б-3" (розібрані, без ножів ї крил), в кількості 90 шт., - згідно з додатком (специфікацією) від 03.05.2018, № 2018-3А до контракту від 23.01.2018 № МQ-6, на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) від 04.03.2019р., № МQ2018-1В1, коносаменту від 10.08.2018р., № МRFB18080912;
- мотоблоки "Кентавр МБ2060Д-3", в кількості 300шт., мотоблоки "Кентавр МБ2070Б-3", в кількості 100 шт.,- згідно з додатком (специфікацією) від 06.06.2018р., № 2018-3С до контракту від 23.01.2018р. № MQ/6, на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) від 27.08.2018р., № МQ2018-3С, коносаменту від 07.09.2018, № МRFB18090577.
Митна вартість товару заявлена Позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ).
Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2 та п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі витрати на організацію перевезення та винагорода експедитору); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, копію митної декларації країни відправлення.
10 травня 2019р. (о 16:49) декларантом надано наступні документи: лист декларанта від 10.05.2019р. №234 із наданням коментарів (роз`яснень) стосовно повідомлення митниці від 08.05.2019 №1, а також повідомлено митницю про неможливість на цей момент надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості; лист відправника щодо підпису документів б/н від 15.04.2019р.
На підставі п.5 ст.55 МКУ в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, повідомленням митниці надано результат опрацювання документів, з урахуванням листа-роз`яснення від 10.05.2019р. №234.
Зазначено, що надані до митного контролю документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, як зазначалось у повідомленні митниці від 08.05.2019 №1.
Враховуючи зазначене, оскільки відсутні однозначні документально підтверджені відомості щодо складових митної вартості оцінюваних товарів, а надані документи не спростовують розбіжностей, що виявлені посадовою особою митниці під час контролю митної вартості, Дніпропетровською митницею 11 травня 2019р. було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/400038/2.
Вважаючи вищевказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Правовідносини, що пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України передбачено що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Тобто відповідно до норм Митного кодексу України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також згідно з частиною 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Згідно зі статтею 59 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5- 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
За приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Частиною 1 статті 62 Митного Кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.
За приписами статті 63 Митного Кодексу України для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: 1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; 2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; 3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях згідно положень статті 64 Митного кодексу України.
Митна вартість товару була визначена підприємством за основним методом, на підставі п.1. ч.1 ст.57 МК України.
Оцінювані товари заявлені до митного контролю та оформлення в рамках зовнішньоекономічної угоди від 23.01.2018р. №МQ/6 CHONGQING MEIQI INDUSTRY CO., LTD., країна відправлення та походження товару - Китай на умовах поставки СFR - Одеса.
З матеріалів справи видно, що під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів і перевірки документів було встановлено, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу встановлено, що документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ).
Суд зауважує, що пунктом 4.2 зовнішньоекономічної угоди від 23.01.2018 №МQ/6 обумовлено, що у ціну Товару включена вартість упаковки і маркування, інші витрати, відповідно за зазначеного, у ціну товару не включені: витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів (н 10 ст.58 МКУ).
В інвойсах, що надані декларантом, відсутнє посилання на специфікації, відповідно до яких здійснювалось формування кожної окремої партії товару.
Пункт 5.2 зовнішньоекономічної угоди від 23.01.2018 №МQ/6 передбачає зазначення умов оплати у специфікації до кожної партії товару: протягом 180 днів з моменту поставки партії товару.
Додатковими угодами: від 20.12.2018. від 24.12.2018 №3 та №5 від 12.04.2019р. внесено зміни в частині термінів оплати та обумовлено часткова незначна сплата за кожною специфікацією та відстрочення решти оплати.
Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товар, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (п.2.4, п.2.5 ст.53 МКУ) позивачем не надано.
Відповідно до обраних умов поставки СFR - Одеса, згідно з тлумаченням ІНКОТЕРМС «Б.5. Покупець несе всі ризики загибелі або пошкодження товару з моменту фактичного переходу через поручні судна в порту відвантаження».
Витрати, що понесені покупцем, декларантом не заявлені.
Також суд зазначає, що у наданому комерційному рахунку MQ2018-1А2 від 13.04.2018 місце (порт) відправлення не відповідає заявленим відомостям у специфікаціях та коносаменті порту відправлення у Китаї.
Як видно з матеріалів справи, заявлена декларантом за ЕМД вартість моделі товару: артикул 2 товару 4 «Мотоблок Кентавр МБ2070Б-3» - 155,5 дол. США; шо не відповідає відомостям специфікації №2018-1А2 та інвойсу щодо вартості «Мотоблок Кентавр МБ2070Б- 3» - 155 дол.США.
Також заявлена декларантом за ЕМД вартість моделі товару: артикул 1 товару 4 «Мотоблок Кентавр МБ2060Д-3» - 179,5 дол. США не відповідає відомостям специфікації №2018-1А2 та інвойсу щодо вартості «Мотоблок Кентавр МБ2060Д- 3»- 179 дол. США.
Встановлено, що надані комерційні рахунки продавця не містять підписів продавця.
Враховуючи заявлений характер зовнішньоекономічної угоди - контракт з виробником та умови поставки СFR, позивачу було запропоновано надати документальне підтвердження здійснення митного оформлення у країні експорту, що ним зроблено не було.
Суд критично ставиться до наданих позивачем висновків експерта Дніпропетровської ТПП від №ГО-916/1, №ГО-19/2, №ГО-19/3, №ГО-19/4, у яких зазначено про можливість відповідності вартості ринковій вартості згідно з контрактом, специфікацією та інвойсом.
Суд вважає, що вищезазначене не є ґрунтовним підтвердження заявленої митної вартості товарів і такі висновки не відповідають обставинам справи, що встановлені на підставі документів, що наявні у матеріалах справи.
Як видно з матеріалів справи, експертом враховані додатки до угоди про зміну термінів оплати, для формування ринкової вартості не враховані витрати на зберігання на митному ліцензійному складі до моменту випуску товарів у вільний обіг.
Крім того, у зазначених висновках наявні відомості про різну ринкову вартість однієї моделі.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції. "Дійсна вартість".
Відсутність «дійсних цін» на товар у висновках експерта унеможливлює перевірку розрахунку.
Таким чином, спростовується твердження позивача про те, що зазначені висновки підтверджують задекларовану ним митну вартість.
Враховуючи зазначене, оскільки відсутні однозначні документально підтверджені відомості щодо складових митної вартості оцінюваних товарів, відповідачем відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ було витребувано такі додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі витрати на організацію перевезення та винагорода експедитору); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, копію митної декларації країни відправлення.
10 травня 2019р. (о 16:49) декларантом надано такі документи: лист декларанта від 10.05.2019 №234 із наданням коментарів (роз`яснень) стосовно повідомлення митниці від 08.05.2019 №1, а також повідомлено митницю про неможливість на цей момент надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості; лист відправника щодо підпису документів б/н від 15.04.2019р.
Таким чином, у ході розгляду справи судом встановлено, що надані позивачем до митного оформлення документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а додатково надані документи не спростовують розбіжностей, що виявлені посадовою особою митниці під час контролю митної вартості.
Суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що в наданих до митного оформлення документах відсутні розбіжності, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується правильність висновків митного органу щодо їх наявності.
Суд також зауважує, що митним органом правильно зазначено, що основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)), неможливо застосувати відповідно до зазначених положень ст.58 МКУ та з урахуванням положень п.6 ст.54 МКУ, виходячи з такого.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ).
Відтак, митним органом було проведено процедуру консультацій з декларантом з метою визначення митної вартості товару придбаного позивачем та застосовано послідовність методів визначення вартості товару, що підтверджується змістом оспорюваного рішення та не спростовано позивачем жодними належними, достатніми та достовірними доказами у відповідності до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.
Виходячи із вищевикладеного, митним органом було правомірно обрано резервний метод визначення митної вартості.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд доходить висновку про те, що відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, та обґрунтовано тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, й відповідають критеріям, визначеним у ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом, із послідовним зазначенням у рішенні неможливості застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 9, 139, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складене 17 липня 2019 року.

Суддя Р.З. Голобутовський