Справа № 460/957/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2019 року м. Рівне №460/957/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 09.11.2018 за №Ф-73032-51 зі сплати заборгованості з єдиного внеску в сумі 14064,15 грн. та зобов`язання привести у відповідність карточку платника податків по єдиному соціальному внеску платника. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 01.03.2019 на підставі письмової заяви ним отримана копія спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), за змістом якої контролюючий орган повідомляв, що станом на 31.10.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску становить 14064,15 грн. Позивач не погоджується з вказаною вимогою, вважає її протиправною та такою, що належить до скасування, з наступних підстав. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. 20.02.2008 Міністерством юстиції України позивачу було видане свідоцтво на право зайняття нотаріальною діяльністю (номер державної реєстрації 161). 27.03.2008 Дубенською ОДПІ ДПА у Рівненській області позивач був взятий на облік як платник податків. Позивач зазначає, що з вересня 2016 року він вирішив припинити здійснення нотаріальної діяльності та, відповідно, знятися з обліку як платник податків в Дубенській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області. Відповідно до наказу Головного управління юстиції у Рівненській області від 16.09.2016 за №275/05 було припинено право позивача на зайняття нотаріальною діяльністю. Копія вказаного наказу разом з заявою про ліквідацію платника податків за формою 8-ОПП були подані до Дубенської ОДПІГУ ДФС у Рівненській області. Також, позивач вказує, що у березні 2017 року ним подана до контролюючого органу декларація за останній базовий податковий (звітний) період, та сплачені усі необхідні податки, тобто позивачем були виконані усі податкові зобов`язання, які виникли під час провадження нотаріальної діяльності. Окрім того, позивач звернув увагу на не дотримання відповідачем строків направлення спірної вимоги, чим порушено пункти 4.3, 4.5 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів 10.10.2013 №576.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що в розумінні пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідач вказує, що зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначених, зокрема в п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», здійснюється відповідно до ст.5 Закон №2464 і розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162. Відповідно до абзацу 7 частини першої статті 5 вказаного Закону, зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», здійснюється органами доходів і зборів за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку. Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162, у разі прийняття особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, рішення про припинення такої діяльності, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до вказаного Порядку та копію розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи. Відповідач звертає увагу на те, що зміст наказу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 16.09.2016 №273/05 жодним чином не свідчить про припинення нотаріальної діяльності позивача, а лише ініціює підготовку подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №793, виданого позивачу 20.02.2008. При цьому, на думку відповідача, жодних належних та допустимих доказів анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю позивачем суду не надано. Більше того, відповідач зазначає, що відповідно до даних Єдиного реєстру нотаріусів позивач має діюче свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №6793 та здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . За наведених обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю.

28.05.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, яка судом не приймається, позаяк позивачем не надано доказів надіслання відповіді на відзив стороні відповідача

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

22.04.2019 позовна заява надійшла до суду.

23.04.2019 ухвалою суду позовна заява залишалася без руху.

02.05.2019 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позову.

03.05.2019 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27.05.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

20.02.2008 позивачу видане свідоцтво №6793 про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Вказане не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті.

Згідно з ідентифікаційними даними, 27.03.2008 здійснено державну реєстрацію незалежної професійної діяльності позивача як приватного нотаріуса та взято останнього на податковий облік як платника податків (а.с.47-49).

07.09.2016 Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області прийнятий наказ №151/06, пунктами 1, 2 якого визначено провести з 8 вересня 2016 року планову комплексну перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_1, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства та затверджений склад комісії для проведення відповідної перевірки (а.с.36).

16.09.2016 Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області прийнятий наказ №273/05, за змістом якого начальнику відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Левицькій Н.В. доручено до 31.10.2016 підготувати для внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №6793, виданого 20.02.2008 приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (а.с.17).

Згідно з витягом з інтегрованої картки платника податків, станом на 31.10.2018 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 14064,15грн.(а.с.50-51)

З огляду на вказане, 09.11.2018 відповідачем виставлена позивачу вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-73032-51 (а.с.29).

Позивач, не погоджуючись зі спірною вимогою та вважаючи її протиправною, звернувся до суду з вказаною вимогою.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регламентовано Податковим кодексом України.

Підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з пунктом 63.5 статті 63 Податкового кодексу України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 65.2 статті 65 Податкового кодексу України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Таким чином, з моменту державної реєстрації приватної нотаріальної діяльності позивач також набув статусу платника єдиного внеску.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за №1553/26330, затверджений Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 1162).

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №1162, у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 4 до цього Порядку та копії таких документів: розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію; розпорядчого документа про утворення ліквідаційної комісії; розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.

Твердження позивача про те, що на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 16.09.2016 №273/05 ним було припинено ведення приватної нотаріальної діяльності суд вважає безпідставним та необґрунтованим, з огляду на таке.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII (далі - Закон № 3425).

Відповідно до статті 24 Закону № 3425, реєстрація приватної нотаріальної діяльності провадиться Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі на підставі заяви особи, яка має свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, та акта про сертифікацію про відповідність робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановленим цим Законом умовам. У заяві зазначається назва нотаріального округу, в якому особа буде займатися нотаріальною діяльністю.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 30 Закону № 3425, підставами припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса є: подання приватним нотаріусом письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності; анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

За правилами статті 30-1 Закону №3425, припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-9 частини першої статті 30 цього Закону, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі зобов`язані негайно передати приватному нотаріусу копію наказу про припинення його нотаріальної діяльності.

Аналіз вище вказаних положень Закону №3425 дозволяє прийти до висновку про те, що припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється виключно Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі шляхом видання відповідного наказу. При цьому, в разі припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса у зв`язку з поданням приватним нотаріусом письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності або анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, приватному нотаріусу обов`язково надається копія такого наказу.

Згідно з пунктом 1 наказу Головного територіального управлінням юстиції у Рівненській області від 16.09.2016 №273/05, начальнику відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Левицькій Н.В. доручено до 31.10.2016 підготувати для внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №6793, виданого позивачу 20.02.2008.

Тобто, вказаним вище наказом було лише ініційовано початок процедури анулювання свідоцтва позивача на заняття нотаріальною діяльністю шляхом підготовки відповідного подання, а тому такий наказ не може вважатися наказом про припинення приватної нотаріальної діяльності в розумінні статті 30-1 Закону №3425 та, відповідно, розпорядчим документом про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи в розумінні пункту 1 розділу V Порядку №1162.

Одночасно, суд окрема зауважує, що відповідно до статті 10 Закону України "Про нотаріат" та з метою удосконалення процесу розгляду Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, Міністерством юстиції прийнятий наказ від 28.07.2011 №1904/5, яким затверджений Порядок внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок №1904/5).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1904/5, подання Мін`юсту, управління юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю вноситься до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату не пізніше тридцяти днів з дня встановлення підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, якщо інший строк не передбачено законом.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1904/5, за результатами розгляду Подання Комісія може ухвалити одне з таких рішень: про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; про відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Також, пунктами 14, 15 Порядку №1904/5 передбачено, що на підставі рішення Комісії про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю видається відповідний наказ Міністерства юстиції України. Копія наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю надсилається особі, щодо якої видано цей наказ, та Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, управлінню юстиції, Нотаріальній палаті України, які внесли Подання.

При цьому, за правилами пункту 16 Порядку №1904/5 анульоване свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю підлягає поверненню до Міністерства юстиції України.

Тобто, в разі анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №6793 позивач отримав би відповідний наказ Міністерства юстиції України та був зобов`язаний повернути вказане свідоцтво до Міністерства.

Разом з тим, копії такого наказу Міністерства юстиції України позивачем надано суду не було.

Більше того, суд зауважує, що відповідно до пункту 2.1 Порядку ведення Єдиного реєстру нотаріусів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 13.10.2010 №2501/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.10.2010 за № 926/18221, підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру є повідомлення Головних територіальних управлінь юстиції про, зокрема, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

Разом з тим, станом на день вирішення справи судом в Єдиному реєстрі нотаріусів відсутні відомості про анулювання (зупинення, припинення) свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №6793, виданого позивачу (інформація доступна для перегляду за посиланням: https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name).

Таким чином, в ході судового розгляду будь-яких доказів на підтвердження припинення приватної нотаріальної діяльності у період з 27.03.2008 по 09.11.2018 (день винесення спірної вимоги) позивачем суду не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено.

Наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 14064,15 грн. підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 .

За змістом статті 1 Закону №2464, недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону №2464, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з приписами статті 25 Закону №2464, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що у зв`язку з наявністю у позивача недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску, податковий орган склавши вимогу про сплату боргу від 09.11.2018 за №Ф-73032-51 діяв у відповідності до положень чинного законодавства.

Посилання позивача на порушення відповідачем строків направлення спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), визначених Порядком направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №840/24372, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

З 08.09.2017 Порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576, втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 «Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків».

Натомість, процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015за № 508/26953 (далі - Інструкція №449).

За змістом пункту 3 Розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається)платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Матеріалами справи підтверджується, що спірна вимога була складена відповідачем 09.11.2019 та надіслана позивачу 04.01.2019 рекомендованим поштовим відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором 839, тобто з порушенням строків, визначених Інструкцією №449 (а.с.38).

Однак, на переконання суду, порушення відповідачем строку направлення спірної вимоги не спростовує факту наявності у відповідача недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 14064,15 грн. та законодавчо визначеного обов`язку останнього щодо її сплати.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених вище обставин, проаналізувавши вищенаведені положення нормативно-правових актів, враховуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено суду правомірність прийнятого ним рішення (вимоги). Натомість позивачем на підтвердження заявлених вимог доказів не надано.

Відтак, суд доходить висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу №Ф-73032-51 від 09.11.2018 та про зобов`язання привести у відповідність картку платника податків по єдиному соціальному внеску, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 21 червня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.