Справа № 440/2187/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2187/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області /далі відповідач, Глобинське ОУПФУ Полтавської області/ про:

- визнання протиправними дій Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та скасування рішення Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №2 від 19 квітня 2019 року;

- зобов`язання Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити та виплатити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як дружині військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, починаючи з дня звернення - 11 квітня 2019 року /а.с.6-8/.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що її чоловік, ОСОБА_2 , у період з 08 червня 1986 року по 14 серпня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в складі військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого отримав захворювання, і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. 11 квітня 2019 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як дружині померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Рішенням Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №2 від 19 квітня 2019 року їй відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком у зв`язку з тим, що померлий ОСОБА_2 не мав статусу військовослужбовця під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказане рішення вважає незаконним, оскільки її чоловік ОСОБА_2 як військовозобов`язаний, який призваний на військові збори, наділений статусом військовослужбовця відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

15 липня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 26-27/, в якому відповідач зазначив, що позивач не має права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на те, що за цією нормою право на призначення дострокової пенсії за віком мають дружини померлих військовослужбовців, натомість зі змісту наданих позивачем документів встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу у період з 22 листопада 1977 року по 17 листопада 1979 року, а приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у період з 08 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року і не являвся у вказаний період військовослужбовцем.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України та в межах строку, встановленого статтею 263 цього ж Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 29 січня 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Зубанівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 29 січня 1983 року /а.с. 13, 20/.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 та довідки Військової частини НОМЕР_1 №220 від 23 жовтня 1992 року ОСОБА_2 у період з 08 червня 1986 року по 14 серпня 1986 року був призваний на учбові збори у складі військової частини НОМЕР_1 та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 14/.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Полтавською обласною державною адміністрацією 12 грудня 1992 року, ОСОБА_2 мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 /а.с. 13/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 16 грудня 2013 року Зубанівською сільською радою Глобинського району Полтавської області складено відповідний актовий запис №13 /а.с.16/.

Експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №291 від 05 червня 2014 року встановлено, що захворювання ОСОБА_2 , які призвели до смерті, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с.15/

ОСОБА_1 має статус дружини, опікуна дітей померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії ІІ-А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_6 , виданим Полтавською обласною державною адміністрацією 14 серпня 2014 року /а.с. 13-зворот/.

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як дружині померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До вказаної заяви згідно розписки-повідомлення додано копії: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорта серії НОМЕР_7 , трудової книжки серії НОМЕР_8 , диплому про навчання серії НОМЕР_9 , довідки про склад сім`ї №167 від 10 квітня 2019 року, документів, що засвідчують особливий статус № НОМЕР_6 та №31289/47-6, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 /а.с. 9-10/.

Рішенням Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №2 від 19 квітня 2019 року у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку тим, що померлий чоловік ОСОБА_2 не мав статусу військовослужбовця під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У вказаному рішенні зазначено, що для призначення дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 надала наступні документи: свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_2 , свідоцтво про шлюб, посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії НОМЕР_10 , експертний висновок Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії №291 від 05 червня 2014 року, довідку про перебування в зоні відчуження №220 від 23 жовтня 1992 року, військовий квиток серії НОМЕР_3 , довідку ф122 від 21 серпня 2007 року за №234, видану приватним сільськогосподарським підприємством "Лан". Аналіз поданих документів свідчить, що ОСОБА_2 проходив дійсну військову службу у період з 22 листопада 1977 року по 17 листопада 1979 року, тоді як приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 08 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року і не являвся в цей час військовослужбовцем відповідно до пункту 9 статті 1 та пункту 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" /а.с. 11/.

Не погодившись із таким рішенням відповідача та його діями щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /далі Закон № 1058-IV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 цього Закону передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Зі змісту наведеної норми слідує, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28 лютого 1991 року /далі Закон № 796-XII/.

Згідно із статтею 10 вказаного Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Примітка вказаної статті визначає, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №257/1063/17 (номер в ЄДРСР 73468900), від 31 липня 2018 року у справі № 636/2287/17 (номер в ЄДРСР 75631068) та від 11 вересня 2018 року у справі № 211/121/17-а(2-а/211/57/17) (номер в ЄДРСР 76397713), можливість отримання права на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

Положення наведених норм та правовий висновок Верховного Суду дають підстави стверджувати, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають у тому числі і дружини померлих військовозобов`язаних осіб, які належать до категорії військовослужбовців.

У період перебування ОСОБА_2 на військових зборах діяв Закон СРСР "Про загальний військовий обов`язок " від 12 липня 1967 року.

Відповідно до статей 5, 6 цього Закону (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року № 3535-Х) військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, - військовозобов`язаними.

За правилами статей 7-9 цього ж Закону військовослужбовці і військовозобов`язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання.

Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни встановлює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 вказаного Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За правилами частини першої статті 16 Закону України "Про Збройні Сили України" №1934-XII від 06 грудня 1991 року держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей /підпункт 3 пункту 1 статті 3 цього Закону/.

Проаналізувавши вказані норми, Верховний Суд України у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 211/121/17-а (2-а/211/57/17) (номер в ЄДРСР 76397713) дійшов висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.

Паспортом серії НОМЕР_7 , трудовою книжкою НОМЕР_8 позивача, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 29 січня 1983 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 від 16 грудня 2013 року підтверджується, а відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_2 , не взяла повторний шлюб, досягла пенсійного віку, встановленого пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та має страховий стаж не менше 20 років /а.с. 13, 16-21/.

Отже, ОСОБА_1 має право на призначення дострокової пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як дружина військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Оскільки наслідком вчинення відповідачем дій щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стало прийняття Глобинським ОУ ПФУ рішення №2 від 19 квітня 2019 року та саме це рішення порушує права позивача, позовна вимога про визнання протиправними дій Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" охоплюється позовною вимогою про визнання протиправним та скасуванням рішення Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №2 від 19 квітня 2019 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення дострокової пенсії за віком пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, встановленого пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то вона має право на призначення пенсії з дня її звернення до територіального органу пенсійного фонду, тобто з 11 квітня 2019 року.

З огляду на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту свого права та вважає за можливе зобов`язати Глобинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити та виплатити дострокову пенсію за віком ОСОБА_1 з 11 квітня 2019 року на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин позов ОСОБА_1 належить задовольнити повністю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що спір вирішено на користь позивача, яка понесла витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн, то стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума 768,40 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Центральна, буд. 269/7, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 41247599) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №2 від 19 квітня 2019 року.

Зобов`язати Глобинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Центральна, буд. 269/7, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 41247599) призначити та виплатити дострокову пенсію за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) з 11 квітня 2019 року на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Центральна, буд. 269/7, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 41247599) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк