Справа № 420/1797/19
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1797/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просить зобов`язати відповідача здійснювати позивачу виплату пенсії з жовтня 2017 року відповідно до рішення відповідача згідно з протоколом № 17346 від 17.10.2014 року, яким позивачу призначено пенсію у розмірі 5055 гривень, виплативши одним платежем відповідну різницю не виплаченої пенсії в сумі 2901 грн. за кожен місяць з вказаної дати.

Ухвалою суду від 17.04.2019 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання 13.06.2019 року сторони та/або їх представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. (а.с.36, 37)

31.05.2019 позивачем до суду подано заяву, вхід. № 19725/19, в якій останній просить розглядати його позов без виклику сторін. (а.с.38)

13.06.2019 року представником відповідача до суду подано клопотання, вхід. № 21284/19, в якому останній, керуючись ч. 3 ст. 194 КАС України, просить слухати справу без участі представника. (а.с.39)

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно змісту адміністративного позову та відповіді на відзив, позивач обґрунтовує заявлені вимоги, із зазначенням таких фактичних обставин:

- згідно з протоколом № 17346 від 17.10.2014 року УПФУ в Малиновському районі м. Одеси позивачу призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», в редакції Закону 1991 року, в розмірі 80 % заробітної плати. Згідно вказаного протоколу, розмір призначеної пенсії складає 5055 гривень. Після поновлення виплати пенсії з жовтня 2017 року, відповідно до діючого законодавства, позивачу щомісячно виплачувалась пенсія лише у розмірі 2154 грн., а не в розмірі раніше призначеної в сумі 5055 грн. Позивач вважає, що йому має виплачуватись саме пенсія, яка була призначена відповідно до протоколу № 17346 від 17.10.2014 року, саме в сумі 5055 грн. 06.09.2018 року позивач звернувся з відповідною письмовою заявою до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеси (далі Управління) з вимогою здійснити перерахунок виплачуваної йому пенсії, починаючи з жовтня 2017 року відповідно до розміру пенсії, встановленої при її призначенні, а саме 5055,00 грн. на місяць, виплативши відповідну різницю не виплаченої пенсії в сумі 2901 грн. за кожен місяць з вказаної дати;

- за результатами розгляду звернення позивача щодо здійснення перерахунку виплачуваної пенсії відповідно до протоколу № 17346 від 17.10.2014 року УПФУ в Малиновському районі м. Одеси, яким позивачу призначена пенсія за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції закону 1991 року) в розмірі 5055 гривень, позивачу надана відповідь щодо відсутності підстав для здійснення перерахунку, відповідь № 29/Г-Веб від 19.09.2018 надіслана 27.09.2018. В обґрунтування прийнятого рішення Управлінням підтверджено, що дійсно позивачу призначена пенсія в розмірі 5055,19 грн. відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Однак, оскільки він в теперішній час і далі працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії, то відповідно до ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", пенсія виплачується у розмірі, обчисленому згідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто в сумі 2154 грн.;

- пенсія, призначена до набуття чинності п. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" в редакції закону 2014 року, має виплачуватись в повному обсязі відповідно до рішення відповідного пенсійного органу про її призначення;

- діючим законодавством передбачена виплата пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванням» лише для пенсій, які були призначені після вступу в дію відповідних законодавчих актів і не поширюються на пенсії, призначені до вступу в дії відповідних законів, у тому числі і ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Аналогічно, діючим законодавством не передбачений перерахунок раніше призначених пенсій відповідно до вимог нового законодавства або примусовий перехід на обчислення раніше призначеної пенсії відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- щодо посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, то позивач зазначає, що з тексту вказаного закону слідує, що у вказаному законі мова йде лише про пенсії, які «призначаються» відповідно до спеціальних законів. Тобто дія даного Закону розповсюджується на правовідносини щодо пенсій, які призначаються з моменту вступу в силу вказаного Закону і жодним чином не регулюються питання виплати вже призначених пенсій до вступу в силу вказаного Закону;

- відповідач посилається на те, що пенсія позивачу повинна виплачуватись відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону 2014 року в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, вказані законодавчі акти жодним чином не регулюють питання щодо того, у якому розмірі має виплачуватись пенсія, яка була призначена до відповідних змін до законодавчих актів, на які посилається відповідач, оскільки тоді б мало місце зворотна дія закону на правовідносини, які виникли до вступу закону в силу;

- у відповідача не було підстав для застосування до позивача положень ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону 2014 року і перерахувати йому пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до вимог закону, який по новому врегульовує питання призначення і виплати пенсій, які призначені після вступу в силу вказаного закону. У той же час, з 2017 року, коли позивачу було відновлена виплата призначеної ще 27.09.2013 пенсії і по теперішній час, не був прийнятий і не набув чинності жодний закон чи інший нормативно-правовий акт щодо можливості примусового (без згоди особи, якій призначена пенсія) переведення пенсій, призначених на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону 1991 року на виплату пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Діючим законодавством передбачено тільки добровільний характер переходу на пенсійне забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а позивач такої згоди пенсійним органам не надавав і така згода у нього не запитувалась.

Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:

- ОСОБА_1 перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі з 27.09.2013 року та отримує пенсію за вислугою років у розмірі 80 % від складових заробітної плати відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ. 06.09.2018 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії з вимогою здійснити перерахунок виплачуваної пенсії, починаючи з жовтня 2017 року відповідно до розміру пенсії, встановленої при її призначенні, а саме 5055 грн. на місяць, виплативши відповідну різницю не виплаченої пенсії в сумі 2901 грн. за кожен місяць з вказаної дати. Об`єднане управління надало позивачу відповідь на звернення від 19.09.2018 р. за № 29/Г-Веб, у якому повідомило про неможливість задоволення вимог позивача, з наступних підстав;

- позивачу призначена пенсія за вислугу років, розраховану відповідно до Закону України "Про прокуратуру", розмір призначеної пенсії складає 5055,19 грн.;

- з 01.04.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015, п. 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону та нормативно-правових актів для реалізації цього закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру». Тобто з 01.06.2015 року пенсії згідно Закону України "Про державну службу" не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. Аналогічної думки дотримується колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в постанові від 17.09.2015 від № 521/9814/15-а;

- на теперішній час, так як позивач працює на посаді, з якої призначена пенсія, позивачу виплачується пенсія, розрахована відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При наявності страхового стажу 22 роки 05 місяців розмір пенсії позивача, розрахований із заробітку 9756,76 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку з 01.07.2000 по 27.09.2013 - 2,59185), складає 2154,59 грн.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.09.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахування пенсії (а.с.10-12), в якій просив:

- здійснити перерахунок виплачуваної йому пенсії, починаючи з жовтня 2017 року, відповідно до розміру пенсії, встановленої при її призначенні, а саме 5055 грн. на місяць, виплативши відповідну різницю не виплаченої пенсії в сумі 2901 грн. за кожен місяць з вказаної дата;

- у разі відмови в перерахунку надати детальне роз`яснення про порядок обчислення виплачуваної йому пенсії з посиланням на відповідні статті нормативних актів, якими керується Пенсійний фонд, та про причини, з яких позивачу не виплачується раніше призначена пенсія у повному обсязі.

Згідно зі змістом вказаної заяви, її подано з таких підстав:

- згідно з протоколом № 17346 від 17.10.2014 УПФУ в Малиновському районі м. Одеси позивачу призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% заробітної плати.

Згідно вказаного протоколу, розмір призначеної йому пенсії складає 5055 гривень;

- після поновлення виплати пенсії з жовтня 2017 року позивачу щомісячно виплачувалась пенсія у розмірі 2154 грн., а не сума в 5055 грн. В серпні 2018 року сума виплати зменшилась до 1973,24 грн.

Тобто відрахування до Пенсійного фонду зростають, страховий стаж зростає, а пенсій чомусь зменшується;

- позивач вважає, що йому має виплачуватись пенсія, яка була призначена відповідно до протоколу № 17346 від 17.10.2014 саме в сумі 5055 грн., у зв`язку з чим виплачувана пенсія підлягає перерахуванню з доплатою суми коштів, які не були виплачені протягом вказаного терміну.

Листом-відповіддю від 19.09.2018 року № 29/Г-Веб (а.с.13) на звернення позивача відповідач повідомив позивача, що виплачувати пенсію в розмірі, як обчислена відповідно до Закону України "Про прокуратуру" підстави відсутні, з тих підстав, що:

- позивачу призначена пенсія за вислугу років розраховану відповідно до Закону України «Про прокуратуру», розмір призначеної пенсії складає 5055,19 грн.;

- частиною 15 статті 86 зазначеного закону передбачено, що у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно цього закону поновлюється;

- на теперішній час, так як позивач працює на посаді, з якої призначена пенсія, позивачу виплачується пенсія розрахована відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При наявності страхового стажу 22 роки 05 місяців розмір пенсії позивача, розрахований із заробітку 9756,76 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку з 01.07.2000 по 27.09.2013 - 2,59185), складає 2154,59 грн.

Не погоджуючись, фактично, із розміром поновленої до виплати пенсії позивача з жовтня 2017 року, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами. При цьому рішення, дії чи бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах позивачем не оскаржені.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду надано копії, зокрема (а.с.8, 25-27):

- протоколу 17346 від 17.10.2014 року про призначення пенсії позивачу, відповідно до якого, зокрема:

- вид пенсії: за вислугу років;

- умови призначення: прокурор./слідч. склад;

- дата звернення: 27.09.2013;

- заявник: працює на посадах спецзаконів;

- основний розмір пенсії від середнього заробітку: 5055,19 грн.;

- призначити згідно з Законом України щомісячно: з 27.09.2013 року;

- протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 13.09.2018 року, відповідно до якого загальний розмір пенсії позивача з 01.10.2017 року складає 2154,59 грн.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, та на виконання ухвали суду відповідачем суду також надано копії матеріалів пенсійної справи позивача (а.с.47-167).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): законами України: «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII).

Згідно з п. 2 ст. 12 Закону № 213-VIII внесено зміни до таких законодавчих актів України, а саме у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 49-51, ст. 376 із наступними змінами): абзац другий частини першої статті 47 замінити п`ятьма абзацами такого змісту:

"Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення".

Відповідно до п. 4 ст. 22 Закону № 1774-VIII внесено зміни до таких законодавчих актів України, а саме у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 49-51, ст. 376 із наступними змінами): у частині першій статті 47:

абзац перший викласти в такій редакції:

"1. Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України";

в абзаці другому слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінити словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Згідно з п. 22 ст. 19 Закону № 2148-VIII внесено зміни до таких законодавчих актів України, а саме у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 49-51, ст. 376 із наступними змінами):

у частині першій статті 47:

в абзаці другому цифри і слово "31 грудня" замінити цифрами і словом "30 вересня";

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV тимчасово, по 30 вересня 2017 року особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно з п. 13-1 Розділу XV Закону № 1058-IV з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", з 1 жовтня 2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та на підставі встановлених судом обставин, а саме.

З матеріалів справи вбачається та, виходячи зі змісту заяв сторін по суті справи, сторонами визнаються такі фактичні обставини справи, зокрема:

- відповідно до протоколу № 17346 від 17.10.2014 року, з 27.09.2013 року позивачу призначена пенсія за вислугу років в розмірі 5055,19 грн., під час дії Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII;

- з 1 жовтня 2017 року виплату пенсії позивачу, як пенсіонеру, працюючому на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", поновлено у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, а саме в розмірі - 2154,59 грн.

Суть спірних правовідносин полягає у розмірі пенсії, яка виплачується позивачу з 1 жовтня 2017 року.

Згідно з п. 13-1 Розділу XV Закону № 1058-IV, з 1 жовтня 2017 року пенсії виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV, за наявності таких умов у їх сукупності:

- пенсії призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").

Зазначений Закон набрав чинності 01.10.2011 року. Тобто, пенсія позивача призначена після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи";

- пенсії призначені на умовах законів України, зокрема, "Про прокуратуру".

Позивачу пенсія призначена на умовах Закону України "Про прокуратуру". При цьому п. 13-1 Розділу XV Закону № 1058-IV не конкретизовано реквізити Закону України "Про прокуратуру" (від 05.11.1991 року № 1789-XII чи від 14.10.2014 року № 1697-VII), відповідно наведена умова стосується обох зазначених законів України "Про прокуратуру", а не лише Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, як помилково вважає позивач;

- у період роботи на посадах та на умовах, передбачених законами України, зокрема, "Про прокуратуру".

За даними сторін, позивач на 1 жовтня 2017 року по теперішній час (інших даних на час розгляду та вирішення справи до суду не надійшло) працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII. При цьому суд також звертає увагу, що й в даній частині умов, передбачених п. 13-1 Розділу XV Закону № 1058-IV, не конкретизовано реквізити Закону України "Про прокуратуру".

Тобто, з встановленого вбачається наявність усіх передбачених п. 13-1 Розділу XV Закону № 1058-IV умов у їх сукупності для виплати позивачу пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV.

Наведена законодавча норма не скасована, не зупинена, її не визнано неконституційною тощо.

При цьому суд звертає увагу позивача, що також згідно з п. 13-1 Розділу XV Закону № 1058-IV, виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру", поновлюється після звільнення з роботи.

На позивача, як посадової особи органу прокуратури, який працює на посаді та умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», поширюються положення законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії у період служби в органах прокуратури.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року по справі № 520/16048/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43196/18).

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- правова позиція позивача зі спірних питань - є помилковою;

- підстав для зобов`язання відповідача здійснювати позивачу виплату пенсії з жовтня 2017 року відповідно до рішення відповідача згідно з протоколом № 17346 від 17.10.2014 року, яким позивачу призначено пенсію у розмірі 5055 гривень, виплативши одним платежем відповідну різницю не виплаченої пенсії в сумі 2901 грн. за кожен місяць з вказаної дати, - не має, відповідно, немає підстав задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись ст.ст. 77, 78, 194, 205, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (місцезнаходження: вул. Прохоровська, 3, м. Одеса, 65007; ідентифікаційний код юридичної особи: 41249156) про: зобов`язання Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії з жовтня 2017 року відповідно до рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі згідно з протоколом № 17346 від 17.10.2014 року, яким ОСОБА_1 призначено пенсію у розмірі 5055 гривень, виплативши одним платежем відповідну різницю не виплаченої пенсії в сумі 2901 грн. за кожен місяць з вказаної дати, - відмовити повністю.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.