Справа № 809/183/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5866/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

з участю представників: позивача Сироткіна І.М. , відповідача Юрчука Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у справі №809/183/17, головуючий суддя Лучко О.О., рішення проголошене о 14.50 год, у м. Івано-Франківську, повний текст рішення складений 10.12.2018 р. за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коропорація «Агро-Союз» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №№, , , , , , від 05.10.2016 року.

28.02.2017 позивачем подано заяву про зміну предмету позову, оскільки за результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень скаргу позивача задоволено частково. А тому просив визнати протиправними та скасувати повідомлення-рішення форми «Р» № від 15.02.2017, форми «Р» № від 15.02.2017, форми «Р» № від 15.02.2017, форми «С» № від 05.10.2016, та форми «Р» № від 05.10.2016, форми «ПС» № від 05.10.2016, форми «Р» № від 05.10.2016, форми «Р» № від 05.10.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкові повідомлення - рішення від 15.02.2017 прийняті з порушенням строків, встановлених Порядком складання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 за №1204. До зазначених податкових повідомлень-рішень не додано розрахунок податкових зобов`язань, оскаржувані рішення ґрунтуються на неповному дослідженні письмових документів, які були надані позивачем під час проведення перевірки, на підтвердження реальності господарських операцій позивача із контрагентами, у податкових повідомленнях-рішеннях від 15.02.2017 наявні помилки в сумах стягнень. Вказав на порушення відповідачем порядку проведення перевірки в частині взаємодії з податковими органами за неосновним місцем обліку позивача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області № від 15.02.2017, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 111 865 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області № від 15.02.2017, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 890 570 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» сплачений судовий збір в розмірі 45 036, 52 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на твердженнях, що при проведенні перевірки відповідачем безпідставно не взято до уваги первинні документи які, на думку суду, є достатніми для відображення в бухгалтерському обліку господарський операцій, за результатами яких складено такі документи, а також враховано наявність рішення суду в адміністративній справі №804/2331/16, яке набрало законної сили та предметом якої були взаємовідносини позивача із ТОВ «Лантіком», ТОВ «Фатрон», ТОВ «Фай-Торг» та ТОВ «Відар ТД», в результаті чого позивачу визначено суму ПДВ по в розмірі 1 877 213 грн.

Вважає рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки таке прийнято з невірним встановленням обставин у справі. Доволди апелянта зводяться до того, що перевіркою встановлені порушення, операції ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТОВ «Відар ТД» за період з 01.01.2013 по 31.03.2014 не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, не розкрито суть операцій, кількості трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, у зв`язку з чим вищезазначені контрагенти-постачальники ТзОВ «Корпорація«Агро-Союз» не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, що свідчить про безтоварність таких операцій.

Позивачем не надано необхідних та достатніх доказів придбання послуг, їх економічної та розумної доцільності, а також не доведено необхідності надання таких послуг. Надані документи не дають змоги конкретно визначити зміст та обсягу господарських операцій, одиницю виміру господарської операції, тощо.

Щодо обставин справи, які розглядались в адміністративній справі №804/2331/16, то предметом розгляду зазначеної справи було податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Дніпропетровській області від 25.11.2015 року, яким позивачу визначено суму ПДВ по взаємовідносинах із ТОВ «Лантіком», ТОВ «Фатрон», ТОВ «Фай-Торг» та ТОВ «Відар ТД» в розмірі 1 877 213 грн. Виходячи зі змісту постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016р. (розглянута в письмовому провадженні) та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року, предметом доказування було право позивача на включення до податкового кредиту з податку на додану вартість сум ПДВ, сплачених за надання послуг зазначеними контрагентами. Судами не досліджувались обставини факту надання послуг. З урахуванням наведеного, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що з апеляційною скаргою не згоден та заперечує щодо її змісту і вимог в повному обсязі, так як суд першої інстанції, на його думку, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» є юридичною особою та перебувала за основним місцем обліку у ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області як платник податків і зборів.

ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків зборів, єдиного соціального внеску, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, про що складено акт перевірки №517/09-19-14-01/3176114 від 08.09.2016, в якому зазначено про порушення ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» вимог податкового законодавства, а саме:

- п.п.14.1.27, 14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1., пп.138.10.2, п. 138.1, 138.2, 138.10 ст.138 пп.139.1.9 п.139.1 ст.139,п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого товариством завищено від`ємне значення суб`єкта оподаткування податку на прибуток за 2015 рік у сумі 1 036 770 грн та занижено податку на прибуток за 2013 рік в сумі 1 689 492 грн., за 2014 рік в сумі 675 334 грн та за 2015 рік в сумі 946 536 грн;

- п.102.1, п.102.5 ст.102.1, пп.192.1.1, пп.192.1.2, п.192.1, п.192.2 ст.192, п.192.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження до сплати в бюджет податку на додану вартість в сумі 1639485 грн;

- п.63.3 ст.63 ПК України щодо неподання товариством реєстраційної заяви за ф.№1-ОПП до Криворізької північної ОДПІ для взяття на облік за неосновним місцем обліку;

- п.49.2 ст.49, п.286.2 п.286.4 ст.286 ПК України щодо неподання податкової декларації до Гайсинської ОДПІ за земельною ділянкою, що перебувала у користуванні в м.Гайсин, вул.Південна, 16 (Договір оренди від 20.01.2012), неподання податкової декларації за новоукладеним договором оренди до Гайсинської ОДПІ за земельною ділянкою, що перебувала у користуванні в м.Гайсин, вул .Південна, 16 (Договір оренди від 22.04.2014) в 2014 році, неподання податкової декларації за новоукладеним договором оренди в 2013 році до Ізмаїльської ОДПІ за земельною ділянкою, що перебувала у користуванні в м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 3-а (Договір оренди від 28.08.2013);

- п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1. п.270.1 ст.270, п.281.1 п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5 ст.288, п.289.1 ст.289 ПК України, в результаті чого товариством занижено плату за землю, що справляється у формі орендної плати за земельними ділянками, що перебували у користуванні товариства (том 1 а.с.58-173).

На підставі даного акту перевірки 05.10.2016 відповідач виніс та направив позивачу податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 3 902 569 грн; №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 2 224,68 грн; №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 1 020 грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 6 338, 30 грн; №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 2 040 грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 15 135, 00 грн (том1 а.с.40, 42, 44, 48, 49, 53, 54).

Позивач не погодився з висновками акту перевірки №517/09-19-14-01/3176114 від 08.09.2016 і з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України (том 1 а.с.221-249, том 2 а.с.1-22).

За результатами розгляду скарги ДФС України прийняло рішення за №28180/6/99-99-11-01-01-25 від 27.12.2016, яким скаргу позивача задоволено частково (том 2 а.с.28-42, том 3 а.с.155-162), а саме: скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток та донарахування податку на прибуток по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником грошовими коштами на користь ТОВ «Делівенс», ТОВ «Торгсервіс-Про», ТОВ «Нормал Плюс» і по взаємовідносинах з ТОВ «Агро-Союз-Україна» та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін; скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині донарахованого податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «Агро-Союз-Україна» та ТОВ «Дніпро-Кріль» та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін; скасовано податкове повідомлення-рішення № у частині нарахування орендної плати за землю у сумі 1562,8 грн. та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін; залишено без змін податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №.

З урахуванням зазначеного рішення ДФС України відповідач 15.02.2017 прийняв нові податкові повідомлення-рішення, а саме: податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 13 181,50 грн.; податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2 111 865, 00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 890 570 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 15.02.2017 та № від 15.02.2017 з тих підстав, що між позивачем та його постачальниками були проведені господарські операції, які носили реальний характер, які підтверджуються первинними бухгалтерськими документами: укладеними договорами про надання послуг (виконання робіт), протоколами до них, виконання яких було підтверджено актами приймання-виконання наданих послуг (робіт), податковими та видатковими накладними, проведенням оплати за надані послуги (виконані роботи), дорученнями уповноваженим особам позивача на допуск працівників контрагентів на територію товариства для виконання договірних зобов`язань тощо, що в сукупності свідчить про фактичне отримання товариством послуг від контрагентів та фактичне понесення товариством витрат.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Щодо податкових повідомлень - рішень:

№ від 05.10.2016 ( встановлено порушення позивачем вимог р. 63.3. ст. 63 ПКУ України в частині неподання реєстраційної заяви форми №1-ОП до Криворізької північної ОДПІ для взяття на облік за неосновним місцем роботи та застосовану суму штрафних ( фінансових санкцій) у розмірі 510 грн.);

№ від 05.10.2016 та № від 05.10.2016 (оскаржуваними рішеннями встановлено порушення позивачем вимог п.49.2 ст.49, п.286.2, п.286.4 ст.286 ПК України в частині неподання позивачем податкових декларацій з плати за землю за 2013 рік до Гайсинської оДПІ, Ізмаїльської оДПІ, за 2014 рік до Гайсинської оДПІ за новоукладеними договорами оренди земельних ділянок та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020 грн. (по Ізмаїлу) та 2040 грн. (по Гайсину);

№ від 05.10.2016 р. ( встановлено порушення позивачем вимог п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1. п.270.1 ст.270, п.281.1 п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5 ст.288, п.289.1 ст.289 ПК України в частині заниження товариством плати за землю, що справляється у формі орендної плати за земельними ділянками, що перебували у користуванні та збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку в м.Гайсин за 2013, 2014, січень-липень 2015 року в розмірі 4630,56 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1707,47 грн.);

№ від 05.10.2016 (встановлено порушення позивачем вимог п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1. п.270.1 ст.270, п.281.1 п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5 ст.288, п.289.1 ст.289 ПК України в частині заниження товариством за 2013-2014 роки плати за землю, що справляється у формі орендної плати за земельну ділянку у м. Ізмаїлі , вул .Гагаріна,3а , що перебувала у користуванні товариства та збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати в розмірі 1779,74 грн. і визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 444,94 грн.);

№ від 15.02.2017 ( встановлено порушення позивачем вимог п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1. п.270.1 ст.270, п.281.1 п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5 ст.288, п.289.1 ст.289 ПК України в частині заниження товариством за 2013-2015 роки плати за землю, що справляється у формі орендної плати за земельну ділянку у м.Корсунь-Шевченківський, вул.Ювілейна,54а, що перебувала у користуванні товариства та збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати в розмірі 10545,20 грн. і визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2636,3 грн. ) - суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно визначено позивачу суми наведених вище штрафних санкцій за вказані порушення.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

Щодо податкового повідомлення-рішення № та податкового повідомлення-рішення № від 15.02.2017.

Оскаржуваним рішенням № встановлено порушення позивачем вимог п.п.14.1.27, 14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1., пп.138.10.2, п. 138.1, 138.2, 138.10 ст.138 пп.139.1.9 п.139.1 ст.139,п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого товариством завищено від`ємне значення суб`єкта оподаткування податку на прибуток за 2015 рік у сумі 1 036 770 грн та занижено податку на прибуток за 2013 рік в розмірі 1 689 492 грн., і визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 422373грн.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2017 слугував висновок відповідача про безтоварність господарських операцій ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» за період з 01.01.2013 по 31.03.2014, які не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, у зв`язку з цим вищезазначені контрагенти-постачальники не могли фактично здійснювати господарські операції.

Оскаржуваним рішенням № встановлено порушення позивачем вимог п.102.1, п.102.5 ст.102, пп.192.1.1, пп.192.1.2, п.192.1, п.192.2 ст.192, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, ст.201 ПК України в частині заниження товариством до сплати в бюджет податку на додану вартість за період з січня по червень 2014, з вересня по грудень 2014, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень 2015 в розмірі 593 713 грн. і визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 296 857 грн.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2017 слугував висновок відповідача про те, що ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» по взаємовідносинах із ТОВ «Делівенс» та ТОВ «Торгсервіс-Про» завищило податковий кредит за період з 2014 по 2015 роки в розмірі 593 713 грн., оскільки господарські операції носили безтоварний характер.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п.п.14.1.36. п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.44.1. ст..44 ПК України).

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

В п.138.1 ст.138 ПК України зазначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (п.п.138.1.1. п.138.1 ст.138 ПК України).

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п.138.2. ст.138 ПК України).

Згідно із п.п.138.10.2. п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п. 139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України).

Згідно із п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

В п.198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

В п.201.1 ст.201 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (п. 201.4. ст.201 ПК України).

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до договору про надання послуг від 03.01.2013 за №5, укладеного між відповідачем та ТзОВ «Лантіком», останнє надало позивачу послуги з очищення віконних жалюзі, радіаторів, систем опалення ангару і приміщення АБК, території підприємств від снігу, консервації системи поливу.

Протоколом №1 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 1920 000 грн. в тому числі ПДВ 320 000 грн.

Факт виконання робіт підтверджується актами виконаних робіт №11 та 12 від 30.01.2013 на загальну суму 492 000 грн, актом виконаних робіт №13,14 та 15 від 31.01.2013 на загальну суму 1 428 000 грн, а також податковими накладними №560 та 562 від 30.01.2013 та №563, 564 та 565 від 31.01.2013 та банківськими виписками.

03.01.2013 між ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ТзОВ «Фатрон» укладено договір про надання послуг №10 від 03.01.2013, відповідно до якого останнє надало позивачу послуги з організації перевезення майна, підготовки та консервації заправної станції, розбирання огорожі полів, зачищення стін складу №4 та реставрації залізних сходів.

Протоколом №1 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 2 160 000 грн в тому числі ПДВ 360 000 грн..

Факт виконання робіт підтверджується актами виконаних робіт №38 від 29.01.2013 та № 39,40, 41, та 42 від 31.01.2013 на загальну суму 2 160 000 грн, а також податковими накладними №388 від 29.01.2013 та №389-№392 від 30.01.2013 та банківськими виписками.

18.02.2013 між ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ТзОВ «Фай-Торг» укладено договір про надання послуг № 18/021 від 18.02.2013, відповідно до якого останнє надало позивачу послуги з санації підземних трубопроводів та комунікацій, укріпленню водопровідного стоку складу №2, по прочищенню дощоприймачів, по обстеженню центральної вентиляційної системи, по прочищенню кондиціонерів, по профілактичній прочистці липневої каналізації, по сервісному ремонту та обслуговуванню дощувальної машини, по сервісному ремонту та обслуговуванню зрошувальної системи, по обслуговуванню воріт контрольно-пропускного пункту, по технічному обслуговуванню шлагбаумів, по сервісному обслуговуванню водонапірної станції, по технічному обслуговуванню системи вентиляції, по зачищенні огорожі закритої стоянки, по закріпленню бордюрів по периметру території, по очищенню зовнішніх профільних листів складу №2, по обслуговуванню насосної станції, по очищенню килимового покриття в офісі і ангарі.

Протоколами №1, №2, №3 та №4 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 6 158 000 грн в тому числі ПДВ 1 026 333,33 грн.

Факт виконання робіт підтверджується актами виконаних робіт №16 №17 від 29.03.2013 на загальну суму 560 000, 00 грн в тому числі ПДВ 93 333,33 грн, № 211, №212, №213 та № 214 від 30.04.2013 на загальну суму 9000 000 грн в тому числі ПДВ 150 000 грн, №401, №402 від 25.06.2013 на загальну суму 736 000 грн в тому числі ПДВ 122 666,66 грн, №403, №404 від 26.06.2013 на загальну суму 676 000 грн в тому числі ПДВ 112 666, 66 грн, №405, №406 від 27.06.2013 на загальну суму 1 138 000 грн в тому числі ПДВ 189 666, 66 грн, №450, №451 та №452 від 30.07.2013 на загальну суму 918 000 грн в тому числі ПДВ 153 000 грн, « 463, №464 та №465 від 31.07.2013 на загальну суму 1 230 000 грн в тому числі ПДВ 205 000 грн.

На підтвердження факту виконаних робіт позивачем також надано податкові накладні та банківські виписки.

01.08.2013 між ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ТзОВ «Відар ТД» укладено договір про надання послуг № 21/08 від 01.08.2013, відповідно до якого останнє надало позивачу послуг з укріплення огорожі складу №10, переоснащенню та упорядкуванню складського обладнання на складі №4, консервації систем поливу підприємства, по демонтажу та перенесенню гофролистів, розбиранню огорож полів

Протоколом №1 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 425 000 грн в тому числі ПДВ 70 880 грн..

Факт виконання робіт підтверджується актом виконаних робіт №181 від 29.11.2013 на загальну суму 425 000 грн в тому числі ПДВ 70 880 грн Поряд з тим, позивачем надано податкові накладні та банківські виписки.

Крім того, 29.07.2013 між ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ТзОВ «Відар ТД» укладено договір про надання послуг № 29/071 від 29.07.2013 відповідно до якого останнє надало позивачу послуги з очищення загальної системи поливу, по санації та очищенню водопровідної системи ангару, послуги по підготовці офісного обладнання ангару до демонтажу та перевезення.

Протоколом №1 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 600 000 грн в тому числі ПДВ 100 000 грн..

Факт виконання робіт підтверджується актами виконаних робіт №178 від 28.08.2013, №179 від. 29.08.2013 та №180 від 30.08.2013 на загальну суму 600 000 грн, в тому числі ПДВ 100 000 грн.

Також позивачем надано податкові накладні та банківські виписки.

Отже, з урахуванням наведених норм зібраних у справі доказів щодо проведених господарських операцій ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» та їх зв`язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість, суд першої інстанції вірно встановив, що між даними постачальниками та позивачем були проведені господарські операції, які носили реальний характер.

Крім цього, вказані обставини підтверджуються первинними бухгалтерськими документами: укладеними договорами про надання послуг (виконання робіт), протоколами до них, виконання яких було підтверджено актами приймання-виконання наданих послуг (робіт), податковими та видатковими накладними, проведенням оплати за надані послуги (виконані роботи), а також іншими документами, як-от дорученнями уповноваженим особам позивача на допуск працівників контрагентів на територію товариства для виконання договірних зобов`язань тощо, що в сукупності свідчить про фактичне отримання товариством послуг від контрагентів та фактичне понесення товариством витрат.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Представлені позивачем та досліджені в судовому засіданні первинні документи підтверджують факти надання та отримання робіт, послуг у контрагентів ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД».

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 в справі №816/166/15-а.

Що стосується доводів апелянта про те, що відсутні деталізації опису господарської операції у первинних документах (актах виконаних робіт), то ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена, про що зазначено у рішенні ДФС про результати розгляду скарги від 27.12.2016 з посиланням на рішення Верховного суду України.

На момент проведення вищевказаних фінансово-господарських операцій ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» мали господарську правосуб`єктність: в установленому законом порядку були зареєстровані як юридичні особи - суб`єкти господарювання, взяті на облік як платники податку на додану вартість.

Щодо доводів представника відповідача про те, що основними видами діяльності вказаних контрагентів були інші види діяльності, ніж ті, що стосувалися наданих послуг, то суд зазначає, що податковим органом не враховано інші види діяльності вказаних вище підприємств, які зазначені у ЄДРПОУ, та до яких відносяться і види діяльності з приводу наданих послуг.

Представлені позивачем під час проведення перевірки документи, а саме: договори, протоколи до договорів, податкові та видаткові накладні, платіжні документи свідчать про виникнення цивільних прав та обов`язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення господарських операцій, однак відповідач їх безпідставно не взяв до уваги.

Крім того, відповідачем не проводилися зустрічні перевірки контрагентів позивача та не доведено суду, що для виконання цими підприємствами робіт (надання послуг) згідно укладених з позивачем договорів не могли залучатися особи (фізичні чи юридичні) на підставі цивільних договорів.

Надані суду довідки форми 1-ДФ, складені контрагентами позивача за 2013-2014, стосуються нарахування податковими агентами доходів на користь фізичних осіб, і не свідчать про незалучення до виконання робіт фізичних осіб-підприємців чи юридичних осіб на договірних умовах.

Відповідно до ч. 1 ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, платник податків не несе і не може нести відповідальності за іншого платника, навіть, якщо вони перебували між собою у господарських взаємовідносинах. Висновки контролюючого органу прямо суперечать практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 суд вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживання з їх боку.

Отже, позивач не може нести відповідальність ані за несплату податків своїми контрагентами та ведення ними податкового обліку, ані за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї, як і не може нести відповідальність за інші дії контрагента.

Натомість відповідачем доказів визнання договорів, укладеними позивачем з контрагентами, нікчемними або такими, що не відповідають закону, суду не надано.

Крім цього, позивач надав суду постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2016 року (справа №804/2331/16), залишену без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017, якою задоволено позов ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2015 щодо збільшення товариству грошових зобов`язань з ПДВ по взаємовідносинах з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» за період з 01.03.2012 по 31.03.2014 Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2018 касаційну скаргу Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області повернуто скаржнику.

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, також підтверджується реальність господарських операцій з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД», хоча судами і дається оцінка правомірності формування сум податкового кредиту по вказаним господарським операціям.

Стосовно господарських відносин ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» із ТОВ «Делівенс» та ТОВ «Торгсервіс-Про», суд зазначає що між позивачем та вказаними контрагентами були укладені договори про надання певних послуг: щодо ремонту каналізаційно-насосної станції, ремонту свердловин, очищенню водопровідних стоків території, щодо демонтажу та монтажу стелажного обладнання; щодо технічного обслуговування системи опалення для підготовки до зими на складах, по офісу, адмінбудівлях, послуги консервації та підготовки поливу до зимового сезону відповідно.

На підтвердження виконаних робіт (наданих послуг) і податковому органу, і суду було подано первинні документи: укладені договори про надання послуг (виконання робіт), протоколи до них, виконання яких було підтверджено актами приймання-виконання наданих послуг (робіт), податковими накладними, проведенням оплати за надані послуги (виконані роботи).

Отже висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту за період з 2014 по 2015 роки в розмірі 593 713 грн. по взаємовідносинах з даними контрагентами є необґрунтованим, оскільки господарські операції підтверджуються наведеними вище первинними документами, що свідчать про фактичне отримання товариством послуг від контрагентів, фактичне понесення товариством витрат та віднесення ПДВ до податкового кредиту.

Також безпідставними є доводи відповідача щодо безтоварності господарських операцій та не розкриття їх змісту у первиних документах з огляду на зазначене вище обґрунтування по взаємовідносинах із контрагентами ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД».

При цьому суд враховує те, що відповідачем було допущено помилку при обчисленні грошового зобов`язання позивачу щодо завищення ним податкового кредиту в розмірі 58713 грн., про яку він самостійно зазначив у відзиві на позов.

З урахуванням наведеного, висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій із контрагентами ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД», ТОВ «Делівенс» та ТОВ «Торгсервіс-Про» не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість та на віднесення до валових витрат понесені витрати у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та понесених витрат, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит та формування витрат в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо.

Таким чином, для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та податку на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового кредиту платника податків.

За наведених підстав, доводи відповідача про відсутність реального виконання господарських операцій та безтоварність операцій є необґрунтованими, а тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано валові витрати та податковий кредит за господарськими операціями із вищенаведеними контрагентами у зв`язку з придбанням робіт (послуг).

Крім того, відповідачем у податковому повідомленні-рішенні № від 15.02.2017 в порушення вимог ст.123 ПК України визначено розмір штрафних (фінансових) санкцій не в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, а у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, оскільки факту повторності не було, про що свідчить постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2016 року (справа №804/2331/16).

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 15.02.2017 та № від 15.02.2017.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у справі №809/183/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 15.07.2019р.