Справа № 460/656/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2019 року м. Рівне №460/656/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. за участю секретаря судового засідання Свінтозельської К.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Гоч Н.М.,

свідок: ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням поданої позивачем та прийнятої судом заяви про зміну (доповнення) позовних вимог, ФОП ОСОБА_3 просив суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 за №, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами» на загальну суму 86 837,39 грн. (в т.ч. за основним платежем - 57 891,59 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 28 945,80 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 за №, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на загальну суму 7 236,45 грн. (в т.ч. за основним платежем - 4 824,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 412,15 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 за №, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 50 681,55 грн. (в т.ч. за основним платежем - 33 787,70 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 16 893,85 грн.);

- Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2018 за №Ф-9-116, згідно якої вимагається до сплати недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 70 756,47 грн.

- Рішення від 16.11.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №, згідно якого застосовано штрафні санкції в сумі 8 597,42 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу, які містяться в акті перевірки, який слугував підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Суд зазначає, що положеннями ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вимоги щодо відзиву на позовну заяву.

При цьому, згідно ст.59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами як, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні відзиву на позовну заяву та клопотання про продовження строку на подання відзиву, не додано довіреності на підтвердження наявності повноважень представника відповідача Гоч Н.М. , з урахуванням чого поданий відзив судом не приймається до уваги, а справа вирішується за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 26.03.2019 позовна заява залишалась без руху в зв`язку з несплатою позивачем судового збору за її подання.

Ухвалою суду від 03.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 18.04.2019 судом вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін і призначено судове засідання на "16" травня 2019 року о 12:00 год. з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 16.05.2019 в зв`язку з неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 06.06.2019.

Відповідач позову не визнав та подав відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача зазначив, що оспорювані рішення прийняті відповідно до норм податкового законодавства.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заявах по суті справи, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю, з урахуванням такого.

ФОП ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Рівненської міської Ради 18.07.2006, номер запису про державну реєстрацію №2 010881.

Види економічної діяльності: 52.29 - Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 49.41- Вантажний автомобільний транспорт, 49.42 - Надання послуг перевезення речей (переїзду), 46.13 - Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, 45.20 - Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 46.73 - Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля, 46.76 - Оптова торгівля іншими проміжними продуктами, 47.19 - Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 52.24 - Транспортне оброблення вантажів.

Взятий на облік в контролюючому органі 18.07.2006 №00, станом на момент перевірки перебуває на обліку в 1716 - ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області.

Фактичне місцезнаходження (місце проживання): АДРЕСА_1 .

Позивач зареєстрований як платник ПДВ: свідоцтво від № 77878179, видане ДПІ у м. Рівному.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області проведено планову документальну виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 за результатами якої 31 жовтня 2018 року складено Акт за №2205/17-00-13-04/ НОМЕР_1 .

В Акті перевірки вказується на виявлені під час її проведення порушення зі сторони ФОП ОСОБА_3 , а саме:

п.164.1 ст.164, п.177.2, п..177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р.№ 2755 (із змінами та доповненнями), а саме: відображення перекручених даних в деклараціях привело до заниження оподатковуваного доходу за 2016р. на 69171,42 грн., за 2017р. на 252448,52грн.

Відповідно до п. 164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 (із змінами та доповненнями) за результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на загальну суму 57891,59грн., в т.ч. за 2016р. - 12450,86 грн., за 2017р. - 45440,73 грн.

п.198.2, п.198.3, п. 198.5 ст.198 ст.198, п.200.1 та п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755 із змінами та доповненнями, за результатами перевірки донараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 33787,70грн. за грудень 2017р.

пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755 від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, за результатами перевірки донараховано військовий збір в сумі 4824,30грн., в т.ч. за 2016р. - 1037,57грн та за 2017р. - 3786,73грн.

п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ із змінами та доповненнями, за результатами перевірки донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 70756,47грн., в т.ч. за 2016р. - 15217,74грн. та за 2017р. - 55538,73грн.

За результатами перевірки контролюючим органом винесено

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 за №, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами» на загальну суму 86 837,39 грн. (в т.ч. за основним платежем - 57 891,59 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 28 945,80 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 за №, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на загальну суму 7 236,45 грн. (в т.ч. за основним платежем - 4 824,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 412,15 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 за №, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 50 681,55 грн. (в т.ч. за основним платежем - 33 787,70 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 16 893,85 грн.);

- Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2018 за №Ф-9-116, згідно якої вимагається до сплати недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 70 756,47 грн.

- Рішення від 16.11.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №, згідно якого застосовано штрафні санкції в сумі 8 597,42 гривень.

З огляду на не згоду із вказаними рішеннями, вони оскаржувались позивачем в адміністративному порядку.

Згідно рішень ДФС України від 28.01.2019 №4410/6/99-99-11-05-02-25 про результати розгляду скарги, згідно якого його скарга в частині щодо скасування вимоги про сплату боргу недоїмки з ЄСВ та Рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну його сплату та від 22.02.2019 №8776/6199-99-11-05-01-25 про результати розгляду скарги, згідно якого його скарга в частині щодо скасування податкових повідомлень-рішень по податку на доходи фізичних осіб, військовому збору, податку на додану вартість залишена без задоволення залишені без задоволення.

Відповідно до КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору по суті судом враховуються та застосовуються наступні норми законодавства, які регулюють правовідносини, що виникли в процесі господарської діяльності позивача та під час перевірки позивача контролюючим органом, а також встановлені під час судового розгляду обставини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за №860/4153, встановлено, що визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

З огляду на наведені норми законодавства, оподатковуваним доходом фізичної особи від провадження підприємницької діяльності є дохід у грошовій формі (готівковій та/або безготівковій), отриманий від здійснення підприємницької діяльності, а тому включенню до обсягу доходу (виручки) підлягають тільки ті готівкові (безготівкові) кошти, що надійшли за результатами здійснення підприємницької діяльності (продажу товарів, надання послуг, орендна плата тощо), а не всі суми, які були фактично отримані суб`єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок чи у касу.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 44 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво здійснюється на основі самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону, а також комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

В свою чергу, підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на викладене, поняття "господарська діяльність" як сукупність господарських операцій, має певні ознаки, в тому числі, наявність економічного (фінансового) результату, цінової визначеності та спрямованості на отримання доходу. Фінансовий результат, як кінцевий економічний підсумок господарської діяльності підприємця, може виражатись у формі прибутку або збитку.

Проте, поняття "господарська діяльність" у тому значенні, в якому воно вживається як у Господарському кодексі України, так і у Податковому кодексі України, не включає такої обов`язкової ознаки, як одержання прибутку від кожної окремої операції, оскільки останнє не може свідчити ані про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємця, позаяк при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик, ані вказувати в цілому на збитковий характер господарської діяльності підприємця.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Цивільного кодексу України суб`єкт господарювання має право залучати для своєї підприємницької діяльності будь-яке майно, у тому числі і власні кошти.

В ході проведення перевірки ФОП надавалися пояснення про те, що для покриття видатків понесених в зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності використовувалися власні кошти.

Допитаний в судовому засіданні свідок - ОСОБА_2 , який працює водієм у ФОП ОСОБА_3 засвідчив суду, що дійсно, неодноразово, кошти на відрядження (добові, оплата платних доріг, паливно-мастильні матеріали) видавались підприємцем готівкою із обов`язковим подальшим звітуванням про витрачені кошти. Ствердив, що жодної заборгованості по розрахунках з оплати праці, оплати відряджень зі сторони ФОП немає.

Ствердив, що з найманих працівників, які працювали 2016-2017 роках залишився лише він через плинність кадрів та їх відтік на роботу за межами України.

Також зазначив, що заправка вантажних автомобілів здійснювалась як на автозаправних станціях, так і, у разі необхідності, зі складу, який орендується ФОП з бочок з дизельним пальним., яке придбавалось заздалегідь.

Аналогічні обставини встановлені і в Акті перевірки (стор..16 Акту), а саме:

Перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат щодо відображення у відповідних графах сум витрат на оплату праці найманих осіб порушень не встановлено.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 протягом перевіряємого періоду використовував працю найманих працівників, копії договорів представлені для перевірки. У підприємця велися табелі обліку робочого часу, відомості нарахування заробітної плати.

Зарплата найманим працівникам нарахована відповідно за відпрацьований час з розрахунку розміру мінімальної зарплати, виплачувалась своєчасно та в повному обсязі. Найманим працівникам при утриманні податку на доходи фізичних осіб надавалася соціальна пільга, заяви на отримання пільги представлені для перевірки.

Перевіркою встановлено, що первинними документами обліку, відповідно до яких здійснювалися нарахування і виплата найманим особам доходів (зарплата, інші види доходів), були відомості нарахування заробітної плати.

Перевіркою своєчасності виплати найманим працівникам доходів порушень не встановлено.

Перевіркою також не встановлено заборгованості по виплаті заробітної плати найманим працівникам.

Зазначено і про те, що витрати по придбанню ПММ (дизпалива) в ході перевірки визначалися згідно наданих платником товарно-транспортних накладних, CMR, шляхових листів, рахунків, актів здачі-приймання виконаних робіт та з врахуванням фактичного пробігу автомобілів і норм списання паливно-мастильних матеріалів при їх експлуатації.

Відповідно до п. 83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення.

Поряд з тим, в акті перевірки не наведено жодної з перелічених підстав для визначення оподаткованого доходу ФОП, окрім сумнівного на думку суду твердження про нереальність здійснення господарських операцій.

В ході перевірки ревізором встановлено, що за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_3 задекларовано податкових зобов`язань по податку на додану вартість у сумі 631867,0 грн.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих ФОП ОСОБА_3 деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 встановлено порушення, а саме заниження податкових зобов`язань на загальну суму 33788 грн. за грудень 2017.

Вказаний висновок, з огляду на досліджені матеріали справи, ревізором здійснено з усних пояснень ФОП щодо залишків пального в баках автомобілів, а відтак відсутність на залишках придбаного, оплаченого дизпалива.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема з придбання товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2 ст198 ПКУ).

Фактів щодо не надання до перевірки податкових накладних на придбання дизельного палива чи нереальності такого придбання, а відтак безпідставного формування податкового кредиту, ревізором не зазначено.

За змістом п.198.3 ст.198 ПК України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, контролюючим органом, з метою обґрунтування та доведеності своїх тверджень не використано повноваження, які надані йому Податковим кодексом України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Зокрема, відповідно до пп.20.1.9. п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Відмова платника від проведення інвентаризації під час проведення перевірки має чіткі наслідки, передбачені ПК України (зокрема, санкції за ст..94, ст..198 ПК України).

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази ініціювання проведення інвентаризації залишків ТМЦ позивача чи його відмови від такої інвентаризації. Не зазначено і відповідного представником відповідача.

Згідно з п. 2.3.2.2. Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 за №607/23139, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Висновки акта перевірки про виявлені порушення ФОП не підтверджені як конкретними первинними бухгалтерськими та податковими документами платника податків так і безпосередньо самим актом.

Таким чином акт перевірки в описаній вище частині порушень не відповідає вимогам законодавства, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Судом враховується, що Акт перевірки містить детальний опис всіх операцій, обставини щодо проведення яких підтверджено, в тому числі і показами допитаного свідка.

Відповідно до ст.ст.72, 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються судом письмовими, речовими і електронними доказами, показаннями свідків, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, з огляду на норми ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Європейський суд з захисту прав людини, рішення якого в силу ст.7 КАС України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими, неодноразово зазначав про відсутність потреби надмірного доказування сторонами визнаних ними фактів і обставин, що лише затягує та ускладнює процес вирішення питання по суті спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позовні вимоги пр скасування податкових повідомлень рішень підлягають до задоволення.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Виключно даним Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464-VI).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За змістом ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно ч.2 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум.

Згідно з ч.11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»: розмір єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі бажання осіб, зазначених в абзаці першому цієї частини, брати участь на добровільних засадах: у загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, єдиний внесок встановлюється у розмірі 36,6 відсотка визначеної для цієї категорії осіб бази нарахування єдиного внеску;

З огляду на встановлені судом обставини, безпідставними є твердження контролюючого органу про необхідність збільшення чистого оподатковуваного доходу позивача за 2016 та 2017 роки, відтак, донарахування єдиного внеску за ці роки є неправомірним, оскільки відсутня база для нарахування, адже основою для донарахування ЄСВ та застосування санкцій є висновки ревізорів про заниження загального оподатковуваного доходу за перевіряємий період.

Отже, вимога Головного управління ДФС у Рівненській області від 16 листопада 2018 року вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9-116, якою вимагається сплата недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 70 756,47 грн. та Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16 листопада 2018 року № є похідними та взаємопов`язаними із рішеннями контролюючого органу про заниження доходів за перевіряємий період, а відтак є протиправними та підлягають до скасування.

Сторони по даній справі не заперечували та визнавали факти зазначені в Акті перевірки, зокрема, щодо виду діяльності, який здійснюється позивачем, обсягів доходів отриманих від здійснення такої діяльності, наявності відповідних матеріальних, трудових ресурсів, наявності офісного та складського приміщення, фактів здійснення вантажних перевезень та складання за результатами відповідних первинних бухгалтерських та податкових документів. Спір між сторонами по даній справі виник щодо юридичної оцінки встановлених обставин та відповідності висновків контролюючого органу дійсним фактам.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що оспорювані рішення відповідача не відповідають вказаним критеріям правомірності, таким чином податкові-повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.11.2018 №, №, №, вимога Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2018 №Ф-9-116 та рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.11.2018 № є незаконними і підлягають скасуванню.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2171,33 (дві тисячі сто сімдесят одна гривні тридцять три копійки) грн. Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 підлягає судовий збір в сумі 2171,33 (дві тисячі сто сімдесят одна гривні тридцять три копійки) грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.11.2018 №, №, №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2018 №Ф-9-116 про сплату боргу на суму 70756,47 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.11.2018 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, м.Рівне, вул. Відніська, 12, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2171,33 (дві тисячі сто сімдесят одна гривні тридцять три копійки) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 липня 2019 року.

Суддя Махаринець Д.Є.