Справа № 520/6245/19
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2019 р. Справа № 520/6245/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 , як вдові ветерана військової служби, довідки про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", що була викладена в листах військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за вихідними № ФХ-І 12006/569/всз від 07.03.2019 року, № ФХ-112006/1182/ВСЗ від 13 травня 2019 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 , як вдові ветерана військової служби, довідку про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" з моменту звернення 21 лютого 2019 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відмова відповідача щодо встановлені статусу вдови ветерана військової служби та видачі довідки є протиправною та такою, що порушує її права.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач на адресу суду 15.07.2019 надав відзив, в якому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог та зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1372 та розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 18.01.2010 року № 248/6/С/20-Д з Харківського обласного військового комісаріату як уповноваженого органу Міністерства оборони України зняті функції щодо обліку осіб, які перед звільненням проходили службу у штабах і військах Цивільної оборони України, пенсії яким свою часу були призначені пенсійними органами Міністерства оборони України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 є вдовою, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюбні відносини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , виданим 18 жовтня 1983 року , актовий запис № 253 (а.с.13).

ОСОБА_3 прослужив на військовій службі понад 20 років, отримав статус ветерана військової служби, що підтверджується посвідченням ветерана військової служби серія НОМЕР_4 , виданим Харківським обласним військовим комісаріатом 30 березня 2009 року (а.с.15), отримував пенсію за вислугу років з 01 січня 2005 року, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_5 , виданим 18 січня 2005 року Харківським обласним військовим комісаріатом.

Згідно з п.12 ст.1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку із реформуванням Збройних сил України та членів їхніх сімей» особам, які звільняються з військової служби на підставі нормативно-правових актів, прийнятих у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, надаються такі гарантії соціального захисту військовослужбовцям, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, статус ветерана військової служби надається у разі вислуги 20 років і більше у календарному обчисленні або 25 га більше років у пільговому обчисленні.

Відповідно до ст.4-1 Закону України «Про статус ветеранів військової служби ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» дія цього Закону поширюється на громадян України, які віднесені до категорій ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально- виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України відповідно до цього Закону і які постійно проживають на території України.

Передбачено, що ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціальною зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрулних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 4 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної полюції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального захисту ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільною захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2.1 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.12.2014 року № 937, робота із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України здійснюється обласними військовими комісаріатами.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про надання довідки для отримання пільг при оплаті комунальних послуг як вдові ветерана військової служби , ОСОБА_3 (а.с. 21).

Не отримавши відповіді, позивач повторно звернулась з заявою від 05.03.2019 року з заявою аналогічного змісту (а.с.21). До заяви було долучене посвідчення ветерана військової служби чоловіка позивача, ОСОБА_3 , видане Харківським обласним військовим комісаріатом.

Листом № ФХ -1 12006/569/всз від 07.03.2019 року відповідач відмовив ОСОБА_1 в наданні довідки для отримання пільг при оплаті комунальних послуг як вдові ветерана військової служби, в обґрунтування відмови зазначив, що її чоловік, старший прапорщик ОСОБА_3 не мав підстав для встановлення йому статусу ветерана військової служби та видачі йому посвідчення "Ветеран військової служби" (а.с.22).

22 квітня 2019 року позивач знову звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про надання статусу вдови ветерана військової служби та довідки на користування пільгами, передбаченими відповідно до статті 7 Закону України „ Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (а.с.23).

Листом № ФХ-112006/1182/ВСЗ від 13 травня 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про розгляд заяви від 22.04.2019 року та запропонував звернутись за належністю до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Харківській області або до Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що є правонаступником військової частини НОМЕР_6 , з якої чоловік позивачки, старший прапорщик ОСОБА_3 був звільнений з військової служби (а.с.24).

Також відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1372 та розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 18.01.2010 року № 248/6/С/20-Д з ІНФОРМАЦІЯ_1 як уповноваженого органу Міністерства оборони України зняті функції щодо обліку осіб, які перед звільненням проходили службу у штабах і військах Цивільної оборони України, пенсії яким свою часу були призначені пенсійними органами Міністерства оборони України.

Крім того, відповідач в листі зазначив, що Харківський військовий комісаріат не здійснює роботу по соціальному забезпеченню осіб, які перед звільненням проходили службу у у штабах і військах Цивільної оборони України, та членів їх сімей, які не перебувають на обліку у обласному військовому комісаріаті як пенсіонери.

Суд вважає дії відповідача щодо відмови у визначенні статусу вдови ветерана військової служби та довідки на користування пільгами, передбаченими статтею ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" неправомірними, з наступних підстав.

Посвідчення ветерана військової служби ОСОБА_4 було видане відповідно до ІІорядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999р. №1601 .

У подальшому постановою КМУ від 03.06.2009р. №542 було затверджено як зразки та описи посвідчення і нагрудного знака "Ветеран служби цивільного захисту", так і внесено зміни щодо порядку видачі посвідчень військовослужбовців, звільнених з Державної служби України з надзвичайних ситуацій, унаслідок чого дія Порядку №1601 була поширена на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран служби цивільного захисту" органом, підрозділом, закладом, установою Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи за місцем проходження служби.

Як зазначає позивач, що її чоловік, ОСОБА_4 , посвідчення "Ветеран служби цивільного захисту" не одержував, служби в органах та підрозділах Державної служби України з питань надзвичайних ситуацій не проходив.

ОСОБА_4 , одержав посвідчення ветерана військової служби до події набуття чинності постановою КМУ №542 від 03.06.2009р.

З зазначених підстав норми Постанови КМУ № 542 від 03.06.2009 року на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Крім того, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року № 1372 та на розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 18.01.2010 року № 248/6/С/20-Д відповідно до якої з Харківського обласного військового комісаріату як уповноваженого органу Міністерства оборони України щодо обліку осіб, які перед звільненням проходили службу у штабах і військах Цивільної оборони України, пенсії яким свого часу були призначені пенсійними органами Міністерства оборони України, як на підставу відмови у задоволенні заяви про в встановлення статусу вдови ветерана військової служби та надання довідки на право користування пільгами, є неправомірним, оскільки звернення позивача не стосувалося пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист (далі - Закон), ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової поліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:

- інваліди І та ІІ групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення. контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

Статтею 10 Закону визначено, що: «Ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України».

На виконання вимог вказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 рок) №1601 затверджено «Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» (далі по тексту - Порядок №1601).

Пунктом 1 Порядку №1601 передбачено, що посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран військової служби видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист».

При цьому посвідчення «Ветеран військової служби» є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України " Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист», іншими актами законодавства(п.2 Порядку №1601).

Зі змісту пункту 3 Порядку №1601 вбачається, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є один з таких документів: наказ про звільнення саме з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності І чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР».

Аналіз положень пункту 4 Порядку №1601 та абз. 10 п.1 1 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року №389, дає підстави для висновку, що видача посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби» вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами.

Отже, суб`єктом владних повноважень, який наділений правом видавати посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби» є військовий комісаріат.

Відповідно до п. 2 наведеного Порядку, посвідчення "Ветеран військової служби" є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

З метою реалізації та упорядкування вимог Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», у тому числі для розгляду питань, пов`язаних із встановлення статусу ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами Міністерства оборони України, наказом військового комісара ХОВК від 24.12.2016 року №779 утворено відповідну комісію та затверджено Положення про її роботу.

Відповідно до пункту 10 зазначеного положення Комісія має право;

- встановити статус Ветерана військової служби, статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби;

- відмовити у встановленні статусу Ветерана військової служби, статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби;

- видати або відмовити у видачі довідки вдови ветерана військової служби;

- витребувати документи, яких не вистачає для прийняття рішення або надання запиту до відповідних організацій, установ щодо підтвердження або спростування фактів, отримання роз`яснення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" вдови (вдівці) померлих (загиблих) ветеранів військової служби та члени їх сімей, які перебувають на їх утриманні, користуються пільгами, передбаченими пунктами 6- 9 статті 6 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 7 наведеного Закону у разі, коли право на одну і ту саму пільгу передбачено різними нормативно-правовими актами, ця пільга надається по одному із них за вибором ветерана військової служби, ветерана органів внутрішніх справ, ветерана податкової міліції, ветерана державної пожежної охорони, ветерана Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерана служби цивільного захисту, ветерана Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Суд зазначає, що Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затверджений Постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1601 не містять будь-яких посилань на посвідчення вдови (вдівця) ветерана військової служби, а також не містять будь-яких положень щодо проходження будь-якої процедури набуття або підтвердження статусу влови (вдівця) ветерана військової служби.

На підставі вищевикладеного, враховуючи що померлий чоловік позивачки - ОСОБА_4 був ветераном військової служби, позивач - ОСОБА_1 має право на пільги відповідно до ст. 7 Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", а відтак дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 як вдові ветерана військової служби, довідки про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", що була викладена в листі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ-1 12006/1 182/всз від 13.05.2019 року є неправомірними, у зв`язку з чим вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246,257,258,263, 255,295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 , як вдові ветерана військової служби, довідки про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", що була викладена в листах військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за вихідними № ФХ-І 12006/569/всз від 07.03.2019 року, № ФХ-112006/1182/ВСЗ від 13 травня 2019 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 , як вдові ветерана військової служби, довідку про право на пільги з оплати комунальних послуг відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" з моменту звернення 21 лютого 2019 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору в загальному розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов