Справа № 9901/668/18
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 липня 2019 року

Київ

справа №9901/668/18

провадження №Зі/9901/163/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єзерова А. А.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи Василя Миколайовича у справі № 9901/668/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебуває справа за позовом за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та скасування рішення.

08.07.2019 представник позивача - адвокат Кравець Ростислав Юрійович засобами системи «Електронний суд» подав заяви про відвід головуючої судді Желтобрюх Ірини Леонтіївни, суддів Бевзенка Володимира Михайловича, Білоуса Олега Валерійовича, Данилевич Надії Андріївни та Шарапи Василя Миколайовича, визначених для розгляду справи з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України).

На обґрунтування поданої заяви представник позивача покликається на пункт 4 частини першої статті 36 КАС України та на практику Європейського суду з прав людини, в якій висвітлено зміст правових категорій «неупередженість судді» та «суд, встановлений законом». Зазначає, що суддя Верховного Суду не може відповідати принципам неупередженості, зокрема за об`єктивним критерієм, та принципу справедливості, оскільки призначення судді відбулось за участі членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які не відповідали вимогам закону на момент формування складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

У контексті невідповідності процедури призначення судді Шарапи В. М. принципу справедливості наголошує на тому, що станом на момент проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій щодо призначення на посади суддів Верховного Суду під час ухвалення відповідних рішень брали участь члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які не відповідали вимогам закону, а саме: ОСОБА_4 , який на час виконання повноважень члена ВККС України не вжив дій щодо зупинення адвокатської діяльності, та ОСОБА_3 , що не підтвердив в належний спосіб потрібний стаж професійної діяльності. З цих міркувань вважає, що склад ВККС України був сформований із порушенням закону, а ухвалені нею, як колегіальним органом, рішення не можна вважати легітимними. Така ситуація, як зазначає представник позивача, ставить під сумнів законність процедури призначення суддів Верховного Суду, у якій брали участь члени ВККС України Лукаш Т. В. та Козлов А. Г.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.07.2019 заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Шарапи Василя Миколайовича визнана необґрунтованою. Справа № П/9901/668/18 для розв`язання питання про відвід судді Шарапи В. М. передана до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Згідно з частиною 4 статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

10.07.2019 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи В. М. визначено суддю Єзерова А. А.

Розв`язуючи питання, яких стосується заява про відвід судді, Суд виходить із такого.

Представник позивача як на підставу для відводу судді покликається на норми статті 36 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу у разі, якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема до практики Європейського Суду з прав людини.

У рішенні в справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року («Bilukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до «суб`єктивного критерію» беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у такій справі. Відповідно до «об`єктивного критерію» визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (§ 49).

Стосовно «суб`єктивного критерію», особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (§ 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

Отже, принцип об`єктивності судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх посадових обов`язків. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя повинен уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення, іншими словами, «правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись».

У цій справі представником позивача не надано жодних доказів для підтвердження того, що суддя Шарапа В. М. під час розгляду вказаного адміністративного позову проявляв особисту упередженість.

Стосовно «об`єктивного критерію» Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що у процесі розв`язання питання, чи є у певній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (§ 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

Представник позивача у своїй заяві ставить під сумнів відповідність вимогам закону кандидатур ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на момент їхнього призначення членами ВККС України, що, на думку, заявника, призвело до порушення процедури формування Верховного Суду, зокрема й стосовно внесення рекомендації про призначення ОСОБА_5 суддею Касаційного адміністративного суду, а тому розгляд цієї справи вказаним суддею порушуватиме принцип неупередженості за об`єктивним критерієм.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддею Верховного Суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, та відповідає вимогам щодо стажу роботи, встановленим цією нормою.

Рішення про відповідність вимогам до кандидатів на посаду судді приймається колегіальним органом - Вищою кваліфікаційною комісією суддів України за результатами багаторівневої спеціальної процедури, визначеної законом.

Якщо за результатами проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді у Верховному Суді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення про внесення рекомендації Вищій раді правосуддя щодо призначення кандидата на посаду судді, така рекомендація разом із відповідними матеріалами направляється Вищій раді правосуддя для розгляду (частина 6 статті 81 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вища рада правосуддя за своїм статусом є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі (частина 1 статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).

Отже, судді Верховного Суду визначені за конкурсом та за процедурою, яка передбачена Законом України «Про судоустрій і статус суддів», на підставі рішень зазначених вище колегіальних органів.

Такі рішення є чинними, їх не було визнано неправомірними у судовому порядку, а тому немає жодних обґрунтованих сумнівів у тому, що стосовно судді Шарапа Володимира Миколайовича, який входить до структури Верховного Суду, не було забезпечено дотримання відповідних гарантій «об`єктивного тесту» на неупередженість судді.

Крім того, за інстанційною юрисдикцією судом першої інстанції для розгляду справ щодо оскарження рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради правосуддя є Верховний Суд, іншого компетентного суду для розгляду справ з таким предметом позову немає.

Тож обставини, якими представник позивача мотивує заяву про відвід судді Шарапи Володимира Миколайовича, не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості або необ`єктивності вказаного судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», яким керується Європейський суд з прав людини.

Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість судді Шарапи Володимира Миколайовича або його необ`єктивність під час розгляду справи № П/9901/668/18 представник позивача у своїй заяві не вказав, а суддя під час розгляду відповідної заяви таких підстав також не встановив.

За таких обставин у заяві представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Шарапи Володимира Миколайовича від участі у розгляді цієї справи слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у заяві представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи Володимири Миколайовича у справі № 9901/668/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя А. А. Єзеров