Справа № 490/199/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 490/199/18
Головуючий в 1 інстанції: Чулуп О.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі - відповідач), в якому просив скасування постанови ЕАА №239880 від 18.12.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, якою накладено на позивача штраф у розмірі 425,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що твердження інспектора патрульної служби про те, що позивач проїхав регульований пішохідний перехід на заборонний червоний сигнал світлофора, крім постанови серії ЕАА №239880 від 18.12.2017 нічим не підтверджено.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.12.2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що 18.12.2017 року позивач зупинився на парковці будівельного гіпермаркету «Епіцентр» розташованому на проспекті Богоявленський, 234 В, вийшов з автомобіля «CHEVROLET TACUMA» д/н НОМЕР_1 , та до нього підійшов співробітник Поліції, який повідомив йому, що він порушив ч.2 ст.122 КУпАП України, а саме керуючи транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонний червоний сигнал світлофора.

Позивач пояснив співробітнику поліції, що він не порушував правила дорожнього руху і те, що в нього є відео реєстратор який фіксує пересування його транспортного засобу. Позивач вимагаючи у інспектора патрульної служби докази, що ним було порушено правила дорожнього руху, отримав відповідь інспектора, що реєстратор в службовому транспортному засобі не працює.

30.12.2017 року позивачем поштою було отримано листа від Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, в якому була постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно спірної постанову серії ЕАА 239880 від 18.12.2017 року, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку з тим, що 18.12.2017 року о 09 год. 39 хв. позивач керуючи транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора чим порушив п.8.7.3.е ПДР України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано суду та не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, фото-, відеофіксації безпосередньо встановленого відповідачем порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Відповідач як на доказ вини позивача посилається лише на саму спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Проте, суд не може розглядати спірну постанову, яка є предметом спору між сторонами по даній справі, як доказ порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а спірна постанова є вже результатом розгляду вказаних фактичних даних.

За таких підстав, колегія суддів робить висновок, що відповідачем не доведено правомірність спірної постанови ЕАА №239880 від 18.12.2017 року, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.