Справа № 300/1317/19
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. справа № 300/1317/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Гундяка В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» не надано відповідь на його звернення про отримання інформації щодо заробітної плати селищного голови ОСОБА_2 та декларацій про доходи даної посадової особи за 2015-2018 роки.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 08.07.2019 року. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з мотивів, наведених у відзиві та просив суд в задоволенні позову відмовити. Зокрема вказав, що запитувана позивачем інформація не є публічною та відповідач не є її розпорядником, оскільки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подаються до Національного агентства з запобігання корупції. Таким чином вважає, що Вигодська селищна рада в порядку і спосіб, передбачені чинним законодавством України правомірно відмовила позивачу у задоволенні запиту на інформацію.

Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 263 КАС України, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази та заперечення проти них, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що 17.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся із запитом до відповідача, в якому просив відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" надати інформацію щодо заробітної плати селищного голови ОСОБА_2 та декларації про доходи даної посадової особи за 2015-2018 роки (а.с.14).

20.05.2019 року Вигодською селищною радою відмовлено в задоволенні запиту на інформацію, оскільки відповідач не є розпорядником запитуваної ОСОБА_1 інформації.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд врахував таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані Законом України "Про інформацію" та Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Так, частиною 1 ст.3 Закону України «Про інформацію» встановлено право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 вищевказаного Закону визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 даного Закону одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону № 2939- VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються в тому числі суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Таким чином, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в тому числі у випадках коли розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит та інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Судом встановлено, що у вищевказаному запиті позивач просить надати йому декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме селищного голови ОСОБА_2 за 2015-2018 роки.

Згідно з ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються в тому числі відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків (серія та номер паспорта громадянина України, якщо особа через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний орган центрального органу виконавчої влади, відповідальний за формування державної податкової політики, і має про це відмітку у паспорті громадянина України) суб`єкта декларування та членів його сім`ї, зареєстроване місце проживання, а також місце фактичного проживання або поштову адресу, на яку суб`єкту декларування Національним агентством може бути надіслано кореспонденцію.

Статтею 6 Закону встановлено види публічної інформації з обмеженим доступом, зокрема: конфіденційна, таємна та службова.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень.

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (ч.2 ст.11 Закону № 2657-XІІ).

Так, частина друга статті 32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційний Суд України в абз.1 п.1 резолютивної частини рішення від 30 жовтня 1997 року №5-зп відніс до конфіденційної інформацію про фізичну особу.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, відображеною у рішенні від 20.01.2012 №2-рп/2012, інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що певні відомості, наявні у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відносяться до конфіденційної інформації з обмеженим доступом та відповідно до викладених норм не можуть бути розголошені.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином дані документи у відповідача відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.47 вищевказаного Закону подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством.

Національне агентство забезпечує відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства надається шляхом можливості перегляду, копіювання та роздруковування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.

Зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об`єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об`єкт), є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що запитувана відповідачем інформація, а саме декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування знаходяться у відкритому доступі, окрім даних які є інформацією з обмеженим доступом.

Крім того, у запиті від 13.05.2019 року позивач також просив надати інформацію про заробітну плату селищного голови ОСОБА_2 за 1 квартал 2019 року.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Таким чином, на переконання суду, відповідач в частині відмови у наданні інформації про заробітну плату селищного голови ОСОБА_2 діяв з порушенням вимог чинного законодавства України.

З огляду на вищевикладене, суд дішов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно до задоволених вимог.

В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію № N1BAG4388M від 18.06.2019 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 768,40 грн., а також позивачем були понесені витрати на правову допомогу, що підтверджується квитанцією №24 від 14.06.2019 до ордера серії ІФ №072795 від 15.05.2019 та актом виконаних робіт від 14.06.2019.

За визначенням ч.1 ст.132 КАСУ, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, у відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАСУ до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАСУ). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАСУ). Відповідно до ч.3 ст.134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАСУ). При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордеру, акт виконаних робіт з калькуляцією вартості правової допомоги.

Відповідно до акту виконаних робіт, позивачу була надана правова допомога шляхом: підготовки та направлення запиту на інформацію (400 грн.), збирання матеріалів до написання позову (400 грн.), написання адміністративного позову, укомплектування його додатками (2200 грн.) всього на суму 3000,00 грн.

При цьому, на переконання суду, витрати по підготовці та направленні запиту на інформацію не є витратами, пов`язаними з розглядом справи в розумінні ст.134 КАС України, так як подання запиту не свідчить про безумовне виникнення спору в подальшому, а тому не може бути ні підготовкою до розгляду справи, ні збиранням доказів.

Таким чином, у відповідності до квитанції до прибуткового касового ордера, адвокатом та позивачем документально доведено факт понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 2 600,00 грн. (а.с.11).

Також суд зазначає, що згідно ч.6, 7 ст.134 КАСУ суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, відповідач не зазначив які саме, на його думку, обставини свідчать про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

З огляду на зазначене, враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, суми витрат зі сплати судового збору та на правничу допомогу, підлягають стягненню з Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області пропорційно до задоволених вимог, а саме 384,2 грн. судового збору та 1 300 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі ст.ст.21, 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", керуючись ст.ст.244-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 17.05.2019 року в частині надання інформації про заробітну плату селищного голови Наума Я.Я.

Зобов`язати Вигодську селищну раду Долинського району Івано-Франківської області надати публічну інформацію за запитом ОСОБА_1 від 17.05.2019 року в частині надання інформації про заробітну плату селищного голови ОСОБА_2 за 1 квартал 2019 року.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 1 300 грн. (одну тисячу триста гривень) судових витрат в частині витрат на правничу (правову) допомогу.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з 17.07.2019 року, як дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Вигодська селищна рада Долинського району Івано-Франківської області, , вул. Д.Галицького, 75, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552.

Суддя Гундяк В.Д.