Справа № 580/685/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/685/19 Суддя (судді) першої інстанції: Руденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року (повний текст складено 02 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Черкаській області, Державної фіскальної служби України, в якому просила визнати протиправною відмову ГУ ДФС у Черкаській області, викладену в листі від 30 листопада 2018 року №48817/23-00-05-048, у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС в розмірі відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію», виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, зобов`язати ГУ ДФС у Черкаській області повторно прийняти документи від ОСОБА_1 та скласти і подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, в розмірі відповідно до ст. Закону України «Про міліцію», виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, зобов`язати Державну фіскальну службу України розглянути та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, в розмірі відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію», виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року позов задоволено частково, визнано протиправною відмову ГУ ДФС у Черкаській області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оформлену листом від 30 листопада 2018 року №48817/23-00-05-048, зобов`язано ГУ ДФС у Черкаській області повторно прийняти заяву ОСОБА_1 , скласти висновок щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» (із змінами, внесеними Законом України №208-VІІІ від 13 лютого 2015 року) та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 та подати складений висновок до Державної фіскальної служби України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ДФС у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що проведення розрахунку та виплати ОГД працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано, оскільки Закон України «Про міліцію» втратив чинність.

Позивач та Державна фіскальна служба України відзиви на апеляційну скаргу не подавали.

В суді першої інстанції позиція позивача обґрунтовувалась тим, що 08 листопада 2018 року їй встановлено ІІ групу інвалідності з причиною захворювання пов`язане з проходженням військової служби та має право на виплату одноразової грошової допомоги, однак в реалізації такого права їй було безпідставно відмовлено.

Позиція Державної фіскальної служби обґрунтовувалась відсутністю порушених прав позивача з її боку, оскільки висновок про призначення чи про відмову у призначенні ОГД України не складався і не направлявся до ДФС.

Позивач та представник ДФС України у судове засідання не з`явились. Про день час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 03 квітня 2006 року по 24 вересня 2018 року проходила службу в органах податкової міліції Державної фіскальної служби України та наказом ГУ ДФС у Черкаській області від 24 вересня 2018 року №59-о/пм (а.с.14) звільнено з посади та податкової міліції за п.64 пп.«б» (через хворобу) Порядку про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України підполковника податкової міліції ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про хворобу №244 від 10 вересня 2018 року (а.с.15) позивач визнана непридатною до військової служби в мирний час та обмежено придатною у воєнний час внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №129429 (а.с.12) позивачу 08 листопада 2018 року встановлено ІІ групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

26 листопада 2018 року позивач звернулася до ГУ ДФС у Черкаській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їй ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах Державної фіскальної служби (а.с.37), у відповідь на яку листом від 30 листопада 2018 року №48817/23-00-05-048 ГУ ДФС у Черкаській області відмовило у виплаті такої допомоги, із посиланням на те, що працівники податкової міліції проходять службу в складі ДФС і не належать до органів внутрішніх справ, проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано, а колишнім працівникам податкової міліції, інвалідність яких встановлено після втрати чинності Законом України «Про міліцію», проводити розрахунок та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності після 07 листопада 2015 року законні підстави відсутні.

Вважаючи таку відмову у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивач надала відповідачу всі необхідні документи про встановлення їй інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням військової служби, однак відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги та повернув документи позивачу, чим порушив вимоги статті 23 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону №208 та Порядку №850, отже його дії є протиправними.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Національну поліцію».

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію». При цьому у п.15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі №822/31/18 та від 28 серпня 2018 року №804/6297/17, від 06 березня 2019 року у справі №822/163/18, від 20 травня 2019 року у справі №405/704/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 жовтня 2015 року №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок №850). Пунктом 2 наведеної постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. N 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707 (далі Порядок №707); дія затверджених цією постановою Порядку та умов не поширюється на осіб, які проходили службу в складі національного контингенту чи національного персоналу в міжнародних операціях.

Відповідно до пп.2 п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з п.1 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмір, зокрема, чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Колегія суддів звертає увагу, що інвалідність ІІ групи позивачу встановлено 08 листопада 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIII та Порядку №850.

Відтак, за колишніми працівниками міліції, в тому числі і податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Законом України «Про міліцію» та Порядку № 850.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта на те, що заяву (рапорт) позивачем було подано про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707, оскільки у вказаному заяві (рапорті) від 23 листопада 2018 року (а.с.37) позивачем не зазначалось відповідно до якого саме порядку позивач зверталась до ГУ ДФС у Черкаській області за виплатою ОГД.

Пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується апелянтом, що до заяви (рапорту) від 23 листопада 2018 року позивачем було подано всі необхідні документи передбачені п.7 Порядку №850, а тому у керівника ГУ ДФС у Черкаській області виник визначений п.8 цього Порядку обов`язок щодо подання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладені обставини за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови ГУ ДФС у Черкаській області у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби та наявності підстав для зобов`язання відповідача скласти відповідний висновок щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850 і подати його до Державної фіскальної служби України.

Щодо розподілу судових витрат в суді першої інстанції в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Черкаській області витрат на правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До ухвалення судом першої інстанції рішення по суті справи позивачем подано відповідь на відзив, у якому він просив понесені суми судових витрат покласти на відповідачів.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та АО «Юртерра» укладено договір про надання правової допомоги №7 від 15 лютого 2019 року (а.с.64), предметом якого є надання усіма законними методами та способами правової допомоги ОСОБА_1 у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних її прав та законних інтересів, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу матеріали справи містять попередній розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (а.с.67) на суму 3500,00 грн, акт прийому-передачі послуг (виконання робіт) від 05 квітня 2019 року (а.с.80) наданих за договором №7 про надання правової допомоги від 15 лютого 2019 року на загальну суму 3500,00 грн (з детальним описом робіт), меморіальний ордер №@2PL853692 від 05 квітня 2019 року на суму 3500,00 грн з призначенням платежу адвокатські послуги по договору №7 від 15 лютого 2019 року з ОСОБА_1 , випискою за рахунком АО «Юртерра».

Таким чином, позивачем в повному обсязі підтверджено понесення ним витрат на правничу допомогу із наданням відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що фактично сплачена ОСОБА_1 на користь АО «Юртерра» в повному обсязі у сумі 3500,00 грн.

Посилання апелянта на те, що позовна заява підписана позивачем самостійно жодним чином не свідчить про те, що така позовна заява не була підготовлена та подана його представником.

Проведення попередньої консультації по спірним правовідносинам належить до іншої правничої допомоги пов`язаною зі справою, яка передбачена у п.1 ч.3 ст.134 КАС України, і витрати на неї підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів звертає увагу, що розподілу підлягають судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу, що сплачені або підлягають сплаті. Наданими позивачем доказами в повному обсязі підтверджено розмір витрат на правничу допомогу, що підлягали сплаті, а сам меморіальний ордер №@2PL853692 від 05 квітня 2019 року підтверджує факт розрахунку між ОСОБА_1 та АО «Юртерра» за договором №7 від 15 лютого 2019 року, а тому посилання апелянта на відсутність у вказаному меморіальному ордері посилань на акт виконаних робіт від 05 квітня 2019 року відхиляються судом.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 липня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма