Справа № 0540/8075/18-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

12 липня 2019 р. Справа №0540/8075/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну порядку і способу виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 до Бухмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії та зобов`язання поновити виплату, починаючи з 01 березня 2015 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до Бухмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення нарахування і виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.03.2016 в повному обсязі.

Судове рішення набрало законної сили 23.11.2018.

15 січня 2019 року старшим державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі державний виконавець) за виконавчим листом, виданим на підставі зазначеного судового рішення, відкрито виконавче провадження ВП № 58074137.

03.07.2019 державний виконавець відповідно до ст. 378 КАС України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконанні судових рішень» звернувся до суду із заявою про зміну порядку і способу виконання судового рішення від 24.10.2018 у справі № 0540/8075/18-а за позовом ОСОБА_1 до Бухмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви послався на те, що до відділу державної виконавчої служби від Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшла відповідь, в якій зазначено, що відносно ОСОБА_1 поновлено нарахування пенсії за рішенням суду з 01.03.2016 та здійснена виплата пенсії за період з 01.03.2016 по 30.05.2019 у загальній сумі 237 614, 25 грн., яка включена в додаткову відомість та буде виплачена після надходження додаткового фінансування. Зазначив, що фактично станом на дату звернення до суду з даною заявою пенсія ОСОБА_1 не виплачена.

У зв`язку з тим, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, державний виконавець, посилаючись на вимоги ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконанні судових рішень», вважає, що виконати судове рішення у даній справі можливо тоді, коли зазначені у ньому спосіб і порядок виконання буде змінено з обов`язку виплатити пенсію на стягнення нарахованої суми пенсії з органу ПФУ.

Бахмутско-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відзиву на вказану заяву не надало.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на заяву кваліфіковано судом як її визнання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2019 судове засідання щодо розгляду заяви по суті призначено на 11.07.2019 об 11:00 год.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 378 КАС України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

У зв`язку з тим, що учасники справи у судове засідання не з`явились, суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Приймаючи рішення по суті заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у разі неможливості його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Отже, із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення може звернутися державний виконавець у випадках, які встановлені законом.

Такий випадок передбачено приписами статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01 січня 2013 року (далі Закон).

Цією нормою права встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначене в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця, який виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.

Виконання згаданого обов`язку не пов`язане з наявністю інших причин.

У даному випадку пенсія підпадає під поняття «майно», рішення суду, яке виконує державний виконавець, носить зобов`язальний характер стосовно державного органу, стягувач не чинив перешкод, звернення до суду мало місце з дотриманням строку, що встановлений приписами статті 7 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду від 24.10.2018 у справі № 0540/8075/18-а Донецьким окружним адміністративним судом 29.12.2018 видано виконавчий лист.

15 січня 2019 року постановою старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП № 58074137.

Листом від 16.05.2019 № 12491/13 Бахмутсько-Лиманське ОУ ПФУ Донецької області повідомило державного виконавця про виконання судового рішення в повному обсязі в межах функціональних повноважень та нормативно-правового поля, а саме, що ним поновлено нарахування пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду за період з 01.03.2016 по 30.05.2019 у загальній сумі 237 614, 25 грн., яка буде виплачена після отримання додаткового фінансування від розпорядників бюджетних коштів.

В ході розгляду справи судом встановлено, що вказане судове рішення до теперішнього часу не виконано. Будь-яких доказів щодо вчинення всіх необхідних дій, спрямованих на виконання рішення суду в добровільному порядку, Бахмутсько-Лиманським ОУ ПФУ Донецької області не надано.

Суд зазначає, що сума боргу з пенсійних виплат у розмірі 237 614, 25 грн. за період з 01.03.2016 по 30.05.2019 самостійно нарахована (визначена) боржником.

При цьому суд звертає увагу на наступне.

В ході судового розгляду справи по суті відповідач Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління ПФУ Донецької області як на неможливість виконання своїх зобов`язань по пенсійним виплатам перед ОСОБА_1 посилалось на положення постанов КМУ від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» і «Порядок здійснення контролю за їх проведенням», затверджені постановою КМУ від 08.06.2016 № 365.

Зазначені посилання органу ПФУ судом визнані протиправними і наголошено на необхідності неухильного дотримання приписів Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо виконання обов`язку з нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , тобто гарантій держави на соціальне забезпечення громадян.

З аналізу вказаної вище відповіді органу ПФУ про нібито виконання судового рішення суд приходить до висновку, що органи ПФУ, в тому числі і ті, які є розпорядниками бюджетних коштів, спрямованих на здійснення пенсійних виплат, продовжують дотримуватись вищенаведених постанов КМУ при виконанні судового рішення, тим самим вчиняючи дії, направлені на безпідставне невиконання рішення суду щодо виплати пенсії ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Таким чином, враховуючи наведене вище у сукупності, суд приходить до висновку про створення органами Пенсійного фонду штучних підстав для невиконання судового рішення визначеним у ньому способом, а, отже, вважає за необхідне частково задовольнити заяву державного виконавця і змінити спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду із зобов`язання виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2016 на стягнення визначеної і нарахованої боржником суми пенсії (заборгованості за пенсійними виплатами) за період з 01.03.2016 по 30.05.2019 у розмірі 237 614, 25 грн. на користь ОСОБА_1 .

При цьому, визначення судом конкретної суми стягнення, на думку суду, жодним чином не змінює суті і обсягу судового рішення (його резолютивної частини), оскільки нею визначено період заборгованості та зобов`язано відповідача виплатити пенсію в повному обсязі. Як вже було зазначено судом, сума боргу з пенсійних виплат ОСОБА_1 у розмірі 237 614, 25 грн. за період з 01.03.2016 по 30.05.2019 самостійно нарахована (визначена) боржником.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Заяву Бухмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну порядку і способу виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.2018 по справі № 0540/8075/18-а за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Змінити спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.2018 по справі № 0540/8075/18-а за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії із зобов`язання поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016 в повному обсязі на стягнення з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 84500, Донецька область , місто Бахмут, вул. Миру, буд. 35) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) заборгованості за пенсійними виплатами за період з 01.03.2016 по 30.05.2019 у розмірі 237 614, 25 грн. (двісті тридцять сім тисяч шістсот чотирнадцять гривень 25 копійок).

В задоволенні заяви в частині зміни порядку виконання судового рішення відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст ухвали складено 12 липня 2019 року.

Суддя С.В. Ушенко