Справа № 520/5836/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 520/5836/16-а
Головуючий в 1 інстанції: Маломуж А.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року про повернення без розгляду за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим Віталієм Олександровичем протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм процесуального, невідповідності висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що скаргу необхідно було розглядати в редакції КАС, що діяла на час ухвалення рішення, тобто 2016 року. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно зазначено, що аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій державної влади та місцевого самоврядування.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав пояснення на апеляційну скаргу, в якому просив у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, оскільки державний виконавець діяв у межах встановлених чинним законодавством.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О., що суперечить нормам чинного КАС України щодо форми та змісту заяв по суті справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2019 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії та призначено до розгляду судове засідання на 27 травня 2019 року.

Підставою для повернення скарги без розгляду на підставі ч. 2 ст. 167 КАС України стало те, що законодавцем не врегульовано алгоритму дій суду у випадку звернення особи зі скаргою до адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу держаної виконавчої служби. Водночас, суд першої інстанції роз`яснив, що ОСОБА_1 не позбавлений права, усунувши недоліки, щодо форми та змісту заяви по суті справи, звернувшись до суду із позовною заявою.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає його таким, який не відповідає нормам процесуального права, при цьому виходить з наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що предметом спору є перевірка правомірності оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №5847465 від 12.04.2019 року, відкритого за виконавчим листом у справі №520/5836/16-а, виданого 18 лютого 2019 року Київським районним судом м. Одеси.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Водночас, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або приватного виконавця, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Так, згідно із частиною першою статті 74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, фактично ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовною заявою про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим Віталієм Олександровичем протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії, право на подання якої прямо передбачено положеннями ст. 287 КАС України. При цьому, колегія суддів критично оцінює висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О., що суперечить нормам чинного КАС України. Колегія суддів вважає, що суд повинен самостійно визначати, яку вимогу по суті (а не за формою) пред`являє позивач, і, відповідно, застосувати належні норми чинного КАС України. Суд апеляційної інстанції наголошує, що в ухвалі про відкриття провадження від 06.05.2019 року судом першої інстанції встановлено, що скаргу подано саме у відповідності до вимог ст. 287 КАС України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно частин 13, 15 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції має достатньо процесуальних засобів, передбачених КАС України, для повного та всебічного з`ясування обставин справи, а у разі наявності певних недоліків, як перешкоджають відкриттю провадження, мав можливість залишити відповідну заяву без руху.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що при відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , судом першої інстанції в ухвалі від 06.05.2019 року встановлено, що скарга відповідає вимогам, встановленим статтями160,161,172,287 КАС України, подана з дотриманням правил підсудності та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Судом встановлено, що підстави для залишення даного позову без руху, повернення позивачу або відмови у відкритті провадження відповідно до положень КАС України відсутні.

Крім того, повертаючи без розгляду скаргу апелянта, суд першої інстанції посилався на норми ч. 2 ст. 167 КАС України.

Так, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно частини 1 статті 167 КАС України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при поверненні скарги не було обґрунтовано, які саме вимоги ч.1 статті 167 КАС України не додержано ОСОБА_1 або у чому саме полягає очевидна безпідставність та необґрунтованість поданої ОСОБА_1 скарги, чим було порушено вимоги ч. 3 ст. 242 КАС України щодо обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Колегія суддів зазначає, що повернення заяви з одних лише формальних підстав порушує принцип доступу до правосуддя, закладений в Конституції України, КАС України та судовій практиці Європейського Суду з прав людини.

З огляду на вищезазначені обставини у сукупності, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 169, 171, 242, 292, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2019 року про повернення без розгляду за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва Віталія Олександровича про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко