Справа № 459/887/19
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№459/887/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Іванейко Я.Я. ,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області із позовною заявою до Державної фіскальної служби України про скасування рішення від 06.03.2019 року №10912/6/99-99-11-05-02-25.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 27.03.2019 року, відповідно до ст.ст.20, 29 КАС України, матеріали позовної заяви передано для розгляду (зі стадії щодо вирішення питання про відкриття провадження) до Львівського окружного адміністративного суду.

12.04.2019 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення перевірки були надіслані Червоноградським міським судом Львівської області до Львівського окружного адміністративного суду і надійшли до суду 22.04.2019 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою суду від 25.04.2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем 11.06.2019 року подано відзив на позовну заяву.

26.06.2019 року за вх. № 22380 позивачем надано до матеріалів справи відповідь на відзив.

01.07.2019 року за вх. № 22818 представником відповідача надано суду додаткові пояснення по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що являється добросовісним платником податків та справно сплачував податки з 1994 року по 2018 рік, що підтверджують його щорічні декларації про доходи здані до податкових органів Херсонської та Львівської областей. Не погоджуючись з тим, що податковим органом позивачу була винесена вимога (недоїмка) про сплату боргу від 13.11.2018 року № Ф-9185-53, позивач надіслав скаргу від 01.02.2019 року про необґрунтованість вимоги Головного управління ДФС у Львівській області України до відповідача, де зазначив, що у зв`язку з відсутністю складу правопорушення Державна фіскальна служба України повинна скасувати дану вимогу. Позивач отримавши рішення відповідача від 06.03.2019 року щодо розгляду скарги від 01.02.2019 року вважає, що рішення відповідача постановлене з порушенням 20-денного строку розгляду скарги, встановленого пунктами 56.8 та 56.9 ст.56 Податкового кодексу України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задоволити.

Представником відповідача в судовому засіданні подано відзив на позов в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач є платником єдиного внеску та зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Що стосується строків розгляду скарги позивача від 01.02.2019 року про необґрунтованість вимоги Головного управління ДФС у Львівській області, представник відповідача зазначила, що такі не порушені, оскільки рішення надано відповідачем вчасно згідно п.7 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на тридцятий день - 06.03.2019 року та того ж дня відправлено для позивача, що підтверджується скріншотом відстеження листа на сайті Укрпошта за № НОМЕР_1 . Представник відповідача позовні вимоги заперечила, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши доводи позову, відзив на нього, відповідь на відзив, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Як вбачається з свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця № 029798, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 28.06.1994 року Нижньосірогозькою районною державною адміністрацією Херсонської області.

13.11.2018 року ГУ ДФС в Львівській області, відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9185-53 .

Вважаючи таку вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 року Ф-9185-53 неправомірною, позивач 01.02.2019 оскаржив її до Державної фіскальної служби України (а.с.5).

Рішенням Державної фіскальної служби України № 10912/6/99-99-11-05-02-25 від 06.03.2019 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 року Ф-9185-53 залишено без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без задоволення (а.с.2-3).

Дане рішення позивач отримав 12.03.2019 року.

Позивач не погоджуючись рішенням Державної фіскальної служби України № 10912/6/99-99-11-05-02-25 від 06.03.2019 про результати розгляду скарги, оскільки останнє постановлене з порушенням 20-денного строку розгляду скарги, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення суд взяв до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями, визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.(п.7 ч.4 ст.25 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 року №1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.02.2016 року №175 за №175/28308, затверджено Порядок розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, який визначає процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною дванадцятою зазначеної статті (далі - Порядок №1124).

Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку №1124 контролюючий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під підпис. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення контролюючим органом не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що рішення, за наслідком розгляду скарги платника єдиного внеску на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючий орган має прийняти та надіслати протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Позивачем було надіслано до Державної фіскальної служби України скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 № Ф-9185-53, таке відправлення отримано відповідачем 04.02.2019 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Рішення 10912/6/99-99-11-05-02-25 від 06.03.2019 про результати розгляду скарги ОСОБА_1 прийняте Державною фіскальною службою України 06.03.2019, а саме - на тридцятий день після отримання скарги позивача, тобто в межах строку розгляду, визначеного пунктом 1 розділу IV вказаного Порядку №1124.

Як вбачається із скріншота відстеження листа на сайті Укрпошта за № НОМЕР_1 рішення відповідачем надіслано до позивача листом з повідомленням про вручення 06.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 Шевченка, АДРЕСА_3 .

Оскаржуване рішення позивачем отримане 12.03.2019 року, даний факт останнім і не заперечується.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення Державною фіскальною службою України тридцятиденного строку розгляду скарги та, відповідно, автоматичного задоволення такої скарги, є безпідставними.

Щодо покликання позивача на п.56.8 та 56.9 ст.56 Податкового кодексу України, які слід застосовувати при розгляді його скарги, то суд зазначає наступне, що процедура подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон); скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною дванадцятою зазначеної статті регулюється Порядком розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 09.12.2015 №1124 (далі - Порядок №1124). В даному випадку норми податкового кодексу на порядок розгляду скарги з вимоги про сплату єдиного внеску не застосовуються.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, зазначено, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у підтвердження викладеного у відзиві на позовну заяву викладено підтвердження обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду скарги від 01.02.2019 р. і долученими доказами спростовує викладене у позовній заяві.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заява ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення від 06.03.2019 № 10912/6/99-99-11-05-02-25, - відмовити .

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 12 липня 2019 року.