Справа № 540/647/19
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/647/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Нікітенко А.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2.,

представника відповідача - Шилова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що ФОП ОСОБА_1 відповідно до своєї діяльності здійснює надання готельних послуг на території орендованого приміщення готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1", що у АДРЕСА_1.

Інспекторами праці Венгер О.В., Казимір М.М. , Фисина І.В. , 04 березня 2019 року проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1" .

За результатами перевірки інспекторами складено акт № ХС3699/327/АВ інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 05 березня 2019 року.

За результатами розгляду акту та заперечень на нього 14.03.2019 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області Франкевич Т.І., керуючись ст. 259 КЗпП, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року № 509, на підставі абзацу другого частини другої ст. 265 КЗпПУ, винесено оскаржувану постанову № ХС3699/327/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу 250 тисяч 380 гривень.

Вказана постанова відповідача прямо порушує законні права та інтереси позивача, оскільки їх дія призводить до матеріальних втрат позивача у вигляді сплати штрафу, а також унеможливлює у подальшому здійснення статутної діяльності.

Позивач вказує на те, що у розділі II вказаного вище акту інспекційного відвідування в описі стану додержання вимог законодавства про працю зазначено, що на день проведення інспекційного відвідування, а саме 04.03.2019 року, в готельному комплексі "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_2 , у ФОП ОСОБА_1 працювало 2 працівники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з якими укладені цивільно - правові договори від 01 березня 2019 року. У готельному комплексі "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1 працівників не виявлено.

У розділі III Опис виявлених порушень встановлено, що у порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівники ФОП ОСОБА_1 допускаються до роботи після укладення цивільно - правових договорів, які мають ознаки трудових відносин. Так, 01.03.2019 року ОСОБА_5 уклав з ФОП ОСОБА_1 цивільно-правовий договір та надає послуги охоронця. 01 березня 2019 року ОСОБА_6 також уклала договір та надає послуги покоївки, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Робота виконується виключно на користь роботодавця, на постійному робочому місці, для її виконання забезпечуються необхідними інструментами., ознайомлені з правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Висновок щодо порушень вимог ст. 24 КЗпП України не відповідають фактичним обставинам.

Висновок перевіряючих Держпраці про те, що цивільно - правовий договір є трудовим, не може бути розцінений, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, що свідчить про відсутність в діях ФОП ОСОБА_7 ознак порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем порушено п. 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 509 від 17.07.2013 року, оскільки інформація про розгляд адміністративної справи надійшла телефоном у день її винесення за 30 хвилин до початку слухання. Постанова винесена за відсутності позивача у зв`язку з неналежним повідомленням.

Позивач просить суд скасувати постанову про накладення штрафу від 14.03.2019 року № ХС3699/327/АВ/П/ТД-ФС на ФОП ОСОБА_1 на суму 250380,00 грн.

Ухвалою суду від 05.04.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 25.04.2019 року.

24.04.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що за результатами відвідування складено акт інспекційного відвідування від 05.03.2019 року № ХС3699/327/АВ, в якому зазначено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України ФОП ОСОБА_1 укладено договори від 01.03.2019 року про виконання роботи із особами, що мають ознаки трудових відносин.

За результатами відвідування складено акт інспекційного відвідування від 05.03.2019 року № ХС3699/327/АВ, в якому зазначено, що в порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України ФОП ОСОБА_1 укладено договори від 01.03.2019 року про виконання роботи із особами, що мають ознаки трудових відносин.

Згідно ч. 1, 2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо позиції позивача про інформування належним чином про розгляд справи, відповідач зазначає, що відповідно до п. 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 р. № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. ГУ Держпраці у Херсонській області направлено вищевказане повідомлення рекомендованим листом, позначка на самому повідомленні ставиться лише коли повідомлення вручено представнику об`єкта відвідування особисто.

Обов`язок відповідача повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням виклику на розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого виклику знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу, оскільки відносини між оператором поштового зв`язку та адресатом знаходяться поза контролем відповідача та не залежать від нього.

Розгляд справи відбувся 14.03.2019 року о 10.30 годині та на підставі документів інспекційного відвідування уповноважена посадова особа перший заступник начальника Франкевич Т.І. винесла постанову про накладення штрафу на підставі абз. 2 ч. 2 ст.256 КЗпП України.

25.04.2019 року розгляд справи відкладено на 17.05.2019 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

17.05.2019 року розгляд справи відкладено на 28.05.2019 року.

28.05.2019 року розгляд справи відкладено на 09.07.2019 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Головним управлінням Держпраці у Херсонській області, відповідно до наказу від 01.03.2019 року № 266 видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 01.03.2019 року № 252 ФОП ОСОБА_1 на підставі інформації Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (лист від 04.02.2019 року № 1551/9/21-22-13-04). Питання, що підлягають інспектуванню: додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.

04 березня 2019 року Головним управлінням Держапраці в Херсонській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_7 , за результатами якого складено акт № ХС3699/327/АВ від 05.03.2019 року.

Відповідно до акту № ХС3699/327/АВ від 05.03.2019 року виявлено порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпПУ працівники ФОП ОСОБА_1 допускаються до роботи після укладення цивільно-правових договорів, які мають ознаки трудових відносин.

Так, в акті зазначено, що згідно з розділом 2 цивільно-правового договору №1 від 01 березня 2019 року, укладеного між ОСОБА_5 з ФОП ОСОБА_1 , обов`язками виконавця по цивільно-правовому договору є надання послуг, виконання роботи охоронника 1 розряду, тобто визначено професію та розряд.

Згідно з розділом 2 цивільно-правового договору №1 від 01 березня 2019 року, укладеного між ОСОБА_6 з ФОП ОСОБА_1 , обов`язками виконавця по цивільно-правовому договору є надання послуг, виконання роботи покоївки 1 розряду, тобто визначено професію та розряд, чим порушено вимоги частини 3 статті 24 КЗпП України.

Крім того, в акті зазначено, що робота виконується виключно на користь роботодавця і під його контролем. Робота виконується на постійному робочому місці, визначеному роботодавцем, і для її виконання забезпечуються необхідними інструментами, матеріалами, ознайомлені з правилами внутрішнього трудового розпорядку підтверджується письмовими поясненнями працівників.

Відповідно до рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ХС 3699/327/АВ від 06.03.2019 року призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 на 14.03.2019 року о 10:30 годині.

06.03.2019 року на адресу ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) направлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування Головного управління Держпраці у Херсонській області від 05.03.2019 року № ХС3699/327/АВ щодо порушень законодавства про працю, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 250380,00 грн.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Частиною 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я: 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 23 Кодексу законів про працю України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Як видно з досліджених у судовому засіданні цивільно-правових договорів, відносини між ФОП ОСОБА_1 та фізичними особами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є юридично самостійними, а здійснюються в межах діяльності підприємства з систематичним виконанням трудових функцій. Тобто, виконувались певні функції за конкретними посадами.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 25 вересня 2013 року внесено зміни до кваліфікаційної характеристики професії як "Охоронник".

Охоронникам присвоюватимуть один із чотирьох розрядів (раніше їх було шість), що різняться за ступенем ризику об`єкта, який вони охороняють. Також змінено й вимоги щодо освіти охоронників.

Загалом, розділ "Кваліфікаційні вимоги" кваліфікаційної характеристики професії "Охоронник" наразі викладено у такій редакції:

1-й розряд

Повна загальна середня освіта та професійно-технічна освіта або повна загальна середня освіта та професійна підготовка на виробництві, без вимог до стажу роботи. Або стаж роботи за професією (службовою діяльністю), пов`язаною із захистом громадського порядку, боротьбою зі злочинністю, охороною об`єктів та майна, - не менше 1 року. Надається право охорони об`єктів з низьким ступенем ризику.

Інструкція для посади "Охоронник 1-го розряду", відповідає вимогам документу - Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 1. Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності", що затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 р. N 336.

Інструкція для посади "Покоївка 1-го розряду", відповідає вимогам документу - Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 87. Житлове та комунальне господарство населених пунктів. (з урахуванням додатків затверджених: наказом Державного комітета України по житлово-комунальному господарству 09.07.2004 р. N 132, наказом Держжитлокомунгоспу України 22.11.2004 р. N 210, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства 08.12.2009 р. N 387, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 23.12.2010 р. N 464), що затверджений наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 14.06.1999 р. N 144, погоджений Міністерством праці та соціальної політики України. Освітньо - кваліфікаційна характеристика випускника професійно-технічного навчального закладу за професією "Покоївка" (І розряд):

1. Професія: 5142 "Покоївка".

2. Кваліфікація: І розряд.

Повинна вміти:

здійснювати генеральне прибирання номерів та приміщень згідно з прийнятою технологією та періодичністю;

замінювати постільну білизну, рушники та своєчасно поповнювати і контролювати наявність необхідних засобів гігієни, рекламних матеріалів після кожного виїзду мешканця, а в разі тривалого проживання у терміни, які передбачені "Правилами користування готелями та надання готельних послуг", прибирати ліжка;

приймати замовлення від мешканців на побутові послуги та забезпечувати їх своєчасне виконання;

у разі несправності меблів, телевізора, холодильника, телефонного апарату, освітлювальних приладів, сантехнічного та іншого обладнання номерів подавати заявку диспетчеру служби готельного господарства або адміністратору для проведення ремонту відповідними спеціалістами;

у разі виявленого зіпсованого мешканцями майна та обладнання готелю інформувати про це диспетчера служби готельного господарства;

доцільно використовувати інвентар з прибирання, його збереження та утримання в належному стані;

спілкуватися із проживаючими та відвідувачами, не вступати в суперечки при вирішенні непорозумінь;

слідкувати за безпекою перебування гостей та їхнього майна в номерах;

стежити за своєю зовнішністю, носити формений одяг;

дотримуватися правил безпечного виконання робіт із застосуванням електроприладів, драбини тощо.

Таким чином цивільно-правові договори від 01.03.2019 № 1 мають ознаки трудових відносин. До того ж, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 відповідно до основного виду діяльності КВБД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення носить постійний характер. Іншого виду діяльності ФОП ОСОБА_1 не здійснює. Згідно листа ГУ ДФС від 05.03.2019 № 2870/9/21-22-13-01 ФОП ОСОБА_1 протягом 2018 року не мав найманих працівників та не звітував про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Даних про те, що ФОП ОСОБА_1 припиняв свою діяльність відсутні. Виходячи з цього, ФОП ОСОБА_1 здійснював і здійснює свою діяльність, працює в готельних комплексах "ІНФОРМАЦІЯ_1" за двома адресами.

За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Приписами пункту 8 Порядку № 509 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач правомірно на підставі, у спосіб та у межах встановлених законом, провів перевірку та склав акт.

Однак, судом встановлено порушення порядку повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд справи про накладення штрафу.

Так, відповідно до п.6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 р. №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Рішення щодо розгляд у справи про накладення штрафу № ХС 3699/327/АВ прийняте 06.03.2019 року, відповідно до якого розгляд справи призначено на 14.03.2019 року.

Повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю від 06.03.2019 року № 01-08/1/885 направлено ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 рекомендованим листом (поштове направлення № 652 від 06.03.2019 року).

Відповідно до наданого до суду скриншоту Укрпошти, повідомлення отримане 15.03.2019 року, тобто на наступний день після розгляду справи.

Доводи відповідача про те, обов`язок повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи обмежуються лише надісланням виклику, суд сприймає критично.

Так, аналізуючи зміст зазначеного п.6 Постанови №509, суд приходить до висновку, що сполучник "або" використаний у цьому пункті ставить знак рівності між повідомленням поштовими засобами зв`язку і врученням повідомлення їх представникам, з проставленням відповідної позначки; чи повідомленням телефаксом, телефонограмою. Перелічені засоби повідомлення за своїм способом передачі, характеризуються фактичним отриманням адресатом надісланої інформації. Тому, якщо відповідач обрав для повідомлення про дату розгляду справи поштове повідомлення, то результат повинен бути таким, як і у непоштових засобах зв`язку - а саме, фактичне отримання повідомлення. При цьому, це повинно відбутися не пізніше, ніж за п`ять днів до дати розгляду.

Крім того, сам термін "повідомити" означає "довести до відома", тобто характеризується матеріальними наслідками тієї чи іншої дії, а не формальними.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Тому, встановивши у судовому засіданні ту обставину, що позивачу не було надано змоги бути присутнім при розгляді його справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 1, 2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 139, 242 - 246, 250, 255, 295 КАС України суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу від 14.03.2019 року № ХС3699/327/АВ/П/ТД-ФС на ФОП ОСОБА_1 на суму 250380 гривень.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Держпраці у Херсонській області (, вул. Тираспільська, 1, м. Херсон, 73026) судові витрати у сумі 2503,81 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 липня 2019 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 112040100