Справа № 540/955/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/955/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про стягнення середнього заробітку та компенсації за невикористані відпустки за період затримки виконання рішення суду,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 р. у справі № 821/3795/15-а за період з 12.05.2018 р. по 13.02.2019 р. в сумі 24927,41 грн., зобов`язати Головне управління Держгеокадастру України у Херсонській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію з невикористані відпустки, а також грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати за кожну невикористану відпустку, за час затримки виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду № 821/3795/15-а від 15ю02ю2016 р. за період з 16.02.2016 року по 13.02.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 р. по справі № 821/3795/15-а, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2016 р., визнано протиправними та скасовано наказ Державного агентства земельних ресурсів України від 25.11.2015 р. № 1398-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1 ", наказ Головного управління Держземагентства у Херсонській області від 25.11.2015 р. № 143-к "Про оголошення наказу Держземагентства України від 25.11.2015 р. № 1398-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1 ", зобов`язано Державне агентство земельних ресурсів України (правонаступником якого є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру), з дотриманням порядку вивільнення працівників, передбаченого ст.49-2 КЗпП України, вирішити питання щодо працевлаштування ОСОБА_1 та стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.11.2015 р. по 15.02.2016 р. Після прийняття постанови суду першої інстанції, неодноразово звертався до відповідача із заявами про добровільне виконання судового рішення шляхом призначення на посади начальника того чи іншого відділу Держгеокадастру у Херсонській області. Постанова виконана 14.02.2019 року, однак заборгованість по заробітній платі за період з 12.05.2018 р. по 13.02.2019 року виплачена не була, що є порушенням конституційного права на працю та на її належну оплату. З посиланням на ст.236 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення за період з 12.05.2018 р. по 13.02.2019 р.

Ухвалою від 13.05.2019 р. у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 13.06.2019 р.

04.06.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області в повному обсязі виконано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 р. по справі № 821/3795/15-а. Крім того, ОСОБА_1 отримував допомогу по безробіттю з 27.12.2015 р. по 27.01.2017 р. перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував матеріальну допомогу по безробіттю , таким чином за ці періоди він не має права на отримання щорічних основних відпусток в установі, в якій його призначено.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження не заперечував, про що подав до суду письмову заяву.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного: постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 р. по справі № 821/3795/15-а визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства земельних ресурсів України № 1398-кт/а від 25.11.2015 р. "Про звільнення ОСОБА_1 ", визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства в Херсонській області № 143-к від 25.11.2015 р. "Про оголошення наказу Держемагентства України від 25.11.2015 р. № 1398-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1 ", зобов`язано Державне агентство земельних ресурсів України з дотриманням порядку вивільнення працівників, передбаченого ст.49-2 КЗпП України, вирішити питання щодо працевлаштування ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.11.2015 р. по 15.02.2016 р., допущено негайне виконання постанови суду в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2016 р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства, а саме: відповідно до ч.2 ст.14 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно п.2 ч.1 ст.256 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) негайно виконуються постанови суду про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Порядок виконання судових рішень встановлений ст.257 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ч.2 якої передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Аналогічні положення містить КАС України і в новій редакції.

Так, згідно ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 2 статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем постанову суду від 15.02.2016 р., яка набрала законної сили 05.04.2016 р., виконано 14.02.2019 року, про що свідчать копія наказу від 13.02.2019 року № 38-К.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року, залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 року, частково задоволено позов позивача і стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 15.02.2016 року № 821/3795/15-а за період з 16.02.2016 року по 11.05.2018 року.

Враховуючи, що Постанову по справі № 821/3795/15-а, в частині вирішення питання щодо працевлаштування позивача виконана лише 14.02.2019 року, виник період за який позивачу не було виплачено середній заробіток, а саме починаючи з 12.05.2018 року по 13.02.2019 року, що становить 191 робочий день.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року по справі № 821/615/18, яке набрало законної сили 22.11.2018 року, визначено розмір середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 130,50 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі суд виходить із середньоденної заробітної плати у розмірі 130,50 грн.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Оскільки рішення суду про працевлаштування ОСОБА_1 після незаконного звільнення виконано 14.02.2019 року, то позивач має право відповідно до ст.236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

При цьому, суд зазначає, що наявність вини відповідачів у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили або підлягають негайному виконанню, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Середній заробіток за час затримки виконання судового рішення підлягає стягненню з 12.05.2018 р. (оскільки рішенням суду від 11.05.2018 р. по справі № 821/615/18 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.02.2016 р. по 11.05.2018 р.) по 13.02.2019 р. включно (по день виконання рішення суду у справі № 821/3795/15-а).

Порядок обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п.2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз.3 п.3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Так, законодавством передбачено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Період затримки виконання судового рішення - з 12.05.2018 року по 13.02.2019 року, становить 191 робочий день, а саме: у травні 2018 року - 13 робочих днів, у червні 2018 року - 20 робочих днів, у липні 2018 року - 22 робочих дні, у серпні 2018 року - 22 робочих дні, у вересні 2019 року - 20 робочих днів, у жовтні 2018 року - 22 робочих дні, у листопаді 2018 року - 22 робочих дні, у грудні 2018 року - 20 робочих днів, у січні 2019 року - 21 робочих днів, у лютому 2019 року - 9 робочих днів.

Розмір середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 24927,41 грн. (130,51 грн. х 191 робочих днів).

Таким чином сума стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.05.2018 р. По 13.02.2019 р. становить 24927,41 грн.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робите те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дні щодо окремих професій і виробництва, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Згідно ч.1 ст. 75 Кодексу законів про працю України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладання трудового договору. Аналогічну норму містить ч. 1 ст. 6 Закону України "Про відпустки".

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про державну службу" надається державна щорічна основна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення.

Відповідно до Закон України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, а саме ст. 1. заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст. 2. Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальні та компенсаційні виплати належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII не містить положень про включення до заробітної плати державного службовця такої виплати, як компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 24 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.

Отже, грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час (пункт 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати), тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

З урахуванням вищевикладеного, що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру України у Херсонській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , компенсацію за невикористанні відпустки, а також грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати за кожну невикористану відпустку, за час затримки виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду № 821/3795/15-а від 15.02.2016 р. за період з 16.02.2016 року по 13.02.2019 р., суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з того, що в період з 27.12.2015 року по 27.01.2017 року ОСОБА_1 перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував матеріальну допомогу по безробіттю, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки, а отже ці періоди він не має права на отримання щорічних основних відпусток.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 24.01.2018 року № 818/2883/14 та від 17.10.2018 року № 404/7835/16-а.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73000, м.Херсон, вул.Університетська, 136, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73000, м.Херсон, вул.Університетська, 136, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 р. по справі № 821/3795/15-а за період з 12.05.2018 р. по 13.02.2019 р. включно у розмірі 24927,41 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім грн. 41 коп) з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 106030000