Справа № 1240/2272/18
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 липня 2019 року СєвєродонецькСправа № 1240/2272/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним дій в порядку, визначеному ст. 383 КАС України, у справі № 1240/2272/18 за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання поведінки протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність, Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, яка полягає у не виконанні рішення суду від 16.10.2018 по справі №1240/2272/18, що набрало законної сили 20.02.2019, й яким визнано протиправною - поведінку Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, з приводу не призначенні та не виплаті пенсійного забезпечення - ОСОБА_1 та зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області поновити призначення пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 березня 2017 року, й звернути до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 пенсії за один місяць;

- постановити окрему ухвалу і направити її Білокуракинському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Луганської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

- зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме - невиконанню рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 1240/2272/18 в частині відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 та звернути до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 пенсії за один місяць;

- зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області протягом тридцяти календарних днів з дня отримання окремої ухвали надати відповідь до Луганського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що 16.10.2018 року Луганський окружний адміністративний суд постановив рішення, згідно із яким визнано протиправною - поведінку Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, яка полягає у не призначенні та не виплаті пенсійного забезпечення - ОСОБА_1 та було зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області поновити призначення пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 березня 2017 року, звернути до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 пенсії за один місяць. На підставі Постанови Першого Апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 р. рішення адмінсуду першої інстанції було залишено без змін й цього часу набрало законної сили. Але рішення суду Відповідач добровільно не виконав.

Не погодившись з такою бездіяльністю Відповідача з приводу не виконання рішення суду 27.03.2019 Позивач звернулася до адмінсуду за отриманням виконавчого листа, з метою подальшого примусового виконання рішення суду. Виконавчий лист було отримано. 17.05.2019 Позивач, на підставі виконавчого листа виданого судом 17.04.2019 звернулася до УДВС ГТУЮ про відкриття виконавчого провадження. Згідно Постанови вбачається, що 20.05.2019 УДВС було відкрито виконавче провадження, та Постановою ВП59156212 Відповідач був попереджений - про необхідність виконати рішення суду в термін 10 діб.

На думку Позивача, Відповідач продовжує вчиняти неправомірні дії (бездіяльність) шляхом утримування належних Позивачу на праві власності пенсійних виплат гарантованих Конституцією України.

Ухвалою суду від 02 липня 2019 року заяву було прийнято до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання поведінки протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 та невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року. Зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області взяти на облік пенсійну справу ОСОБА_1 та відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року (том 1 а.с. 155-160).

17 травня 2019 року представником позивача було отримано два виконавчих листа (том 1 а.с. 217).

17 травня 2019 року представник позивача звернувся із заявою та виконавчими листами про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі №1240/2172/18 (том 2 а.с. 11).

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 20.05.2019, відкрито виконавче провадження №59156212 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.04.2019 Луганським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відновити виплату пенсії з 01 березня 2017 року (том 2 а.с. 12).

Станом на день розгляду заяви рішення суду не виконано.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 4 ст. 372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, що у разі не виконання боржником рішення суду в добровільному порядку, виконання судового рішення здійснюється в примусовому порядку.

Статтею першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Отже, законодавством України гарантується виконання судових рішень та передбачено певний порядок їх виконання.

Аналізуючи наведені норми Закону, суд зазначає, що в даному випадку державний виконавець має визначені законом повноваження та усі необхідні важелі впливу на боржника щодо виконання судового рішення.

Отже, суд не вбачає підстав для застосування додаткових заходів впливу на відповідача.

Крім того, статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Враховуючи наведене, державний виконавець не позбавлений права, у разі не виконання рішення суду протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним дій в порядку, визначеному ст. 383 КАС України, у справі № 1240/2272/18 слід відмовити.

Керуючись статтями 241,243, 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним дій в порядку, визначеному ст. 383 КАС України, у справі № 1240/2272/18 за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання поведінки протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя О.В. Ірметова