Справа № 420/4126/19
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4126/19
УХВАЛА

15 липня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області щодо не оформлення та невидачі позивачу ОСОБА_1 трудової книжки у день його звільнення з органів внутрішніх справ;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області поновити порушені права ОСОБА_1 шляхом належного оформлення йому трудової книжки з зазначенням дня його звільнення з органів МВС України, який повинен співпадати з днем видачі йому трудової книжки та шляхом видачі йому трудової книжки.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши дану позовну заяву, суддя вважає, що він не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, за приписами ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, як вбачається з даної статті, початок строку звернення визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

В позовній заяві зазначено, що наказом заступника начальника ОМУ УМВС України в Одеській області № 583 від 17.11.1995 р. з 17 листопада 1995 р. позивач був звільнений у запас Військових Сил України за порушення дисципліни. В день звільнення при зверненні до працівників кадрового забезпечення ГУ МВС України в Одеській області про необхідність видачі трудової книжки позивачу в порушення діючого законодавства вона не була видана, так як вона нібито з незрозумілих причин зовсім не оформлювалася.

Як зазначено в позовній заяві 20.03.2019 року представником позивача подано до голови Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області заяву щодо поновлення порушених прав позивача шляхом належного оформлення йому трудової книжки з зазначенням дня його звільнення з органів МВС України, який повинен співпадати з днем видачі йому трудової книжки та шляхом видачі йому трудової книжки.

На вказану заяву отримано відповідь від 17.04.2019 року про відмову у її задоволенні, що, на думку позивача, свідчить про триваючу бездіяльність відповідача та про те, що при зверненні до суду з вказаним позовом не були пропущені строки звернення до суду.

Суддя вважає дані посилання позивача щодо дотримання строку звернення до суду необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

Згідно зі ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Суддя зазначає, що датою, з якої позивач мав би довідатися про порушення своїх трудових прав, є наступний день після звільнення. Саме від цієї дати (18.11.1995 року) минуло більше 23 років до звернення до суду з вказаним позовом.

За таких обставин, в даному випадку вже у листопаді 1995 року позивачу було відомо про не оформлення та не видачу йому трудової книжки в день звільнення, що, на його думку, порушує його права.

При цьому, позивач звертає увагу в позовній заяві на те, що ще 18.07.2018 року його представником було подано заяву до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області щодо призначення службового розслідування з приводу не оформлення та не видачі працівниками кадрового забезпечення трудової книжки позивачу.

Таким чином, в даному випадку про порушення своїх прав позивачу вже було відомо станом на 18.07.2018 року.

Однак, до суду з вказаним позовом позивач звернувся лише 10.07.2019 року.

Суддя також звертає увагу, що позивач вже звертався до Одеського окружного адміністративного суду з аналогічною позовною заявою з того самого предмету та з тих самих підстав, а саме: 07.02.2019 року у справі № 420/728/19 та 04.03.2019 у справі № 420/1316/19. Однак, позовні заяви повернуті позивачу без розгляду, в тому числі з підстав пропущення строків звернення до адміністративного суду (справа № 420/1316/19).

Суддя зазначає, що інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, з огляду на викладене, вбачається, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Разом з цим, позивачем не надано до суду клопотання про поновлення строків звернення до адміністративного суду та не вказано жодних причин пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, суддя зазначає позивачу про необхідність протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення.

Крім того, згідно з ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Дана позовна заява містить одну позовну вимогу немайнового характеру про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не оформлення та невидачі позивачу трудової книжки та похідну від неї вимогу зобов`язального характеру.

Отже, адміністративний позов містить одну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2018 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1921,00 грн.

Отже, за подачу адміністративного позову з даними вимогами позивач повинен надати суду докази сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підтвердження сплати судового збору позивачем додано до вказаної заяви квитанцію № 4386286 від 07.02.2019року про сплату судового збору у розмірі 770,80 грн.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Водночас, з бази даних КП Діловодство спеціалізованого суду судом встановлено, що квитанція № 4386286 від 07.02.2019року вже подавалась позивачем на підтвердження сплати судового збору за подання адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії по справі № 420/728/19 та по справі № 420/1316/19.

Отже, докази сплати судового збору у розмірі 770,80 грн., а саме: квитанція № 4386286 від 07.02.2019року, вже була подана позивачем за подачу адміністративного позову в інших справах.

Таким чином, зважаючи на викладене, позивачу необхідно надати до суду інші належні докази сплати судового збору по справі № 420/4126/19 у розмірі 768,40 грн.

Крім того, позивачем разом із позовною заявою подано клопотання про витребування доказів судом в порядку ст. 80 КАС України. Разом з цим, в позовній заяві зазначено, що за подання заяви про забезпечення доказів позивачем додані документи про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 576,3 грн. Серед додатків зазначено клопотання про забезпечення доказів та квитанцію про сплату судового збору за розгляд судом клопотання про забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 1. ст. 114 КАС України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів має відповідати вимогам, встановлений в ст. 116 КАС України, зокрема, у заяві про забезпечення доказів зазначаються обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Згідно з ч. 2 ст. 116 КАС України, за подання до суду заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Разом з цим, відповідно до ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. При цьому, ст. 80 КАС України не передбачає оплату судового збору за розгляд клопотання про витребування доказів.

Отже, позивачу необхідно визначитись із поданим клопотанням щодо забезпечення судом доказів відповідно до ст. 114 КАС України або їх витребування у порядку ст. 80 КАС України.

Суддя зазначає, що відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 3 статті 46 КАС України визначено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п.7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною 1 статті 55 КАС України визначено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.4 ст.55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Таким чином, з урахуванням наведених положень КАС України, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Одеській області є самостійними суб`єктами владних повноважень в розумінні приписів КАС України.

Отже, позивачу необхідно визначитись із відповідачем у справі та надати до суду відповідні уточнення до позову в цій частині.

Згідно ч. 1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виявлені недоліки мають бути усунені позивачем шляхом надання до суду (з копією для відповідача) уточненої позовної заяви з урахуванням вищевикладеного суддею, визначених судом заяви про поновлення строків, інформації та доказів.

За таких обставин, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суддя дійшов висновку, що позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Суд вважає за доцільне також зазначити, що у разі своєчасного виконання ухвали суду, та направлення необхідних документів засобами поштового зв`язку, позивачу, з метою попередження повернення судом позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, необхідно завчасно повідомити суд відповідними засобами зв`язку (телефон, факс, електрона пошта, тощо) про надіслання матеріалів до суду, оскільки згідно з п.1 та п.2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Керуючись ст.ст. 120, 160, 161, 169 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв`язку) усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде визнаний неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Соколенко