Справа № 160/3226/19
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року Справа № 160/3226/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 адміністративний позов залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
29.05.2019 року відповідачем надано відзив, в якому останній не погоджується з поданою позовною заявою та зазначає, що перерахунок пенсії позивачу було здійснено на підставі рішення суду по справі №804/3819/18. Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, п. 7 Постанови КМУ № 393 та п. 7 Порядку №3-1, чітко визначені умови стосовно грошового забезпечення, яке береться для обчислення пенсії, розміри такого грошового забезпечення, періоди, та які документи надаються при цьому. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що під час виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по адміністративній справі № 804/3819/18 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та судовим рішенням.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підстверджується посвідченням серії НОМЕР_4 .
24.11.2017 року ОСОБА_1 отримав у в/ч п/п НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_3 ) довідку про доходи військовослужбовця №655 від 24.11.2017 року із даними про фактично виплачені Міністерством оборони України грошові доходи із формулюванням зарплата в загальній сумі 74 356, 14 грн. за весь період його військової служби з травня 2014 року по лютий 2016 року із зазначенням сум утриманого ЄСВ та військового збору.
26.09.2018 року ОСОБА_1 отримав у в/ч п/п НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_3 ) довідку про заробітну плату для обчислення пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року у адміністративній справі №804/3819/18, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язано здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 ) на підставі уточнених даних в/ч п/п НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_3 ) від 24.11.2017 про розмір фактично виплачених грошових доходів із формулюванням зарплата за час проходження військової служби з 29.04.2014 року по 15.01.2016 року в загальній сумі 74 356, 14 грн., починаючи з часу її призначення 16.01.2016 року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року набрало законної сили 18.12.2018 року.

27.12.2018 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист по справі № 804/3819/18.

27.12.2018 року позивач на виконання вказаного вище судового рішення здав відповідачу заяву про виконання судового рішення із виконавчим листом.

На виконання рішення суду від 08.11.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснило перерахунок пенсії позивачу.

03 січня 2019 року ОСОБА_1 окремо звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 08.11.2018 року з врахуванням даних довідки № 655 від 24.11.2017 року.

Не отримавши офіційної відповіді про здійснення перерахунку пенсії згідно заяви від 03.01.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 ) на підставі даних «Довідки про доходи військовослужбовця» №635 від 24.11.2017 року, в/ч п/п НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_3 ) про період 14 місяців та розмір фактично виплачених грошових доходів із формулюванням «зарплата» в загальній сумі 74356,14 грн., з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: 43325,06 грн. за вісім місяців 2014 року з травень по грудень включно, 29744,71 грн. за п`ять місяців 2015 року за січень, лютий, квітень, травень, листопад, 1252,51 грн. за січень 2016 року, починаючи з часу її призначення 16.01.2016 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із ч. 3 ст. 43 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з

військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХП пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, що визначається КМУ. Час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в АТО в особливий період, зараховується до стажу державної служби на пільгових умовах.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.

Водночас, таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.

Разом з тим, працівникам також здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до приписів Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Середній заробіток працівника нараховує і виплачує роботодавець. У подальшому він отримає компенсацію з коштів Державного бюджету України, яка має проводитися в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відсутність цього механізму не позбавляє роботодавця обов`язку щодо нарахування середнього заробітку мобілізованому працівнику, адже ця гарантія передбачена законом.

Згідно з п. 7 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та /або введення воєнного стану.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Судом встановлено, що 27.12.2018 року позивач на виконання рішення суду по справі № 804/3819/18 від 08.11.2018 року здав відповідачу заяву про виконання судового рішення із виконавчим листом.

На виконання рішення суду від 08.11.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснило перерахунок пенсії позивачу.

03 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 08.11.2018 року з врахуванням даних довідки №655 від 24.11.2017 року.

В матеріалах справи відсутні докази розгляду відповідачем заяви ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 08.11.2018 року з врахуванням даних довідки №655 від 24.11.2017 року та прийняття рішення за наслідком розгляду заяви.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки відповідачем не прийнято рішення щодо заяви ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 08.11.2018 року з врахуванням даних довідки №655 від 24.11.2017 року, суд вважає, що вимоги позивача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 ) на підставі даних «Довідки про доходи військовослужбовця» №635 від 24.11.2017 року, в/ч п/п НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_3 ) про період 14 місяців та розмір фактично виплачених грошових доходів із формулюванням «зарплата» в загальній сумі 74356,14 грн., з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: 43325,06 грн. за вісім місяців 2014 року з травень по грудень включно, 29744,71 грн. за п`ять місяців 2015 року за січень, лютий, квітень, травень, листопад, 1252,51 грн. за січень 2016 року, починаючи з часу її призначення 16.01.2016 року є передчасними.

Однак, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що з метою відновлення прав позивача, належить вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 08.11.2018 року з врахуванням даних довідки №655 від 24.11.2017 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 08.11.2018 року з врахуванням даних довідки №655 від 24.11.2017 року та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України з врахуванням висновків суду.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, Наб. Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви від 03.01.2019 року ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 08.11.2018 року з врахуванням даних довідки № 655 від 24.11.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву від 03.01.2019 року ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 08.11.2018 року з врахуванням даних довідки № 655 від 24.11.2017 року та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України з врахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 12 липня 2019 року.

Суддя О.М. Неклеса