Справа № 460/258/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4591/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року в справі № 460/258/19 (головуючий суддя - Друзенко Н.В., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення від 25.06.2018 №12/06-30 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2.

На обґрунтування позовних вимог вказано, що в червні 2018 року позивач звернувся до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення пенсії за віком пільгової пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Зазначено, що на час звернення його загальний трудовий стаж становив 34 роки 10 місяців, з яких 14 років 9 місяців 21 день становив стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, що відповідає Списку №2. Однак органом Пенсійного фонду було безпідставно відмовлено у призначенні позивачу пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 25.06.2018 за №12/06-30 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах. Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи в ПАТ "Поспромстрой" з 31.03.2008 по 14.03.2011, з 16.03.2011 по 21.01.2012, з 23.01.2012 по 21.11.2012, з 22.11.2012 по 30.05.2013, з 14.03.2014 по 10.10.2014, з 01.04.2015 по 23.10.2015, з 22.03.2016 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 30.06.2017, з 03.07.2017 по 31.01.2018, з 02.02.2018 по 28.02.2018, який дає право на пільгову пенсію по Списку №2. Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення про призначення пенсії - 21.06.2018. В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням - відповідачем, Рівненським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що в матеріалах пенсійної справи позивача відсутні документи, які б підтверджували проведення атестації робочих місць за умовами праці, а атестаційною комісією по умовах праці ЗАО "Моспромстрой" робочі місця електрогазозварювальників та електрозварювальників ручного зварювання атестовані умовно. На підставі цього відповідач стверджує про відсутність підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць, а тому підстав для призначення позивачу пенсії за віком по Списку №2 немає.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що в червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Листом від 25.06.2018 за №12/06-30 Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, у відповідь на звернення позивача, повідомило, що в пенсійній справі відсутні документи, які б підтверджували проведення атестації робочих місць за умовами праці. Згідно з протоколом №1 від 29.12.2008 атестаційною комісією по умовах праці ЗАО "Мопромстрой" робочі місця електрогазозварювальників і електрозварювальників ручного зварювання атестовані умовно, не надано висновок відповідного органу Державної експертизи умов праці Російської Федерації про дотримання всіх умова щодо зарахування періодів роботи до пільгового стажу. Згідно з наданими документами загальний стаж заявника становить - 34 роки 10 місяців. З огляду на це, відповідачем 1 зазначено, що підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 відсутні, у зв`язку з відсутністю стажу роботи зі шкідливим та важкими умовами праці згідно заяви №12/71-3315 від 21.06.2018 (а.с.9-10).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) право па пенсію за віком мають чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими й важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт і професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць, після досягнення віку 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 визначено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються до органу Пенсійного фонду України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В період роботи позивача у фірмі "Промстрой" ЗАО "Моспромстрой" в періоди з 26.04.2001 по 09.11.2001, з 15.05.2002 по 30.05.2008 - на посаді електрогазозварника та з 31.03.2008 по 14.03.2011, з 16.03.2011 по 21.01.2012, з 23.01.2012 по 21.11.2012, з 22.11.2012 по 30.05.2013, з 14.03.2014 по 10.10.2014, з 01.04.2015 по 23.10.2015, з 22.03.2016 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 30.06.2017, з 03.07.2017 по 31.01.2018, з 02.02.2018 по 28.02.2018 - на посаді електрозварника ручного зварювання, діяли списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за №1173, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Встановлено, що професія електрогазозварника та електрозварника ручного зварювання, за якою працював позивач у вказаний період передбачена Списком №2, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Зайнятість позивача повний робочий день на цих роботах підтверджена уточнюючою довідкою філіалу "Фірма ордена Леніна трест Мосстрой-4" ПАТ "Моспромстрой" про особливий характер роботи та умови праці, необхідні для призначення дострокової пенсії і, яка підтверджує постійну зайнятість на роботах з особливими умовами праці №40/03-25 від 30.06.2017, довідкою філіалу "Фірма ордена Леніна трест Мосстрой-4" ПАТ "Моспромстрой" №38/03-501 від 12.09.2017, довідкою філіалу "Фірма ордена Леніна трест Мосстрой-4" ПАТ "Моспромстрой" №48/03-705 від 18.09.2018 (а.с.25-27).

Відповідно до положення ст.48 КЗпП України, статті 62 Закону №1788 та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

З трудової книжки позивача вбачається, що в період з 26.04.2001 по 09.11.2001 та з 15.05.2002 по 30.05.2008 - позивач працював у ЗАО "Моспромстрой" на посаді електрогазозварника 5 розряду та в період з 31.03.2008 по 14.03.2011, з 16.03.2011 по 21.01.2012, з 23.01.2012 по 21.11.2012, з 22.11.2012 по 30.05.2013, з 14.03.2014 по 10.10.2014, з 01.04.2015 по 23.10.2015, з 22.03.2016 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 30.06.2017, з 03.07.2017 по 31.01.2018, з 02.02.2018 по 28.02.2018 - на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду (а.с.11-19). На підтвердження вказаного періоду роботи в ПАТ "Моспромстрой" позивачем також долучено накази про прийому на роботу №СА-60-к від 31.03.2015, №СА-233-к від 23.10.2015, №СА-75-к від 21.03.2016, №СА-90-к від 27.02.2017, №СА-96-к від 28.02.2017, №СА-240-к від 30.06.2017, особисті картки працівника ОСОБА_1 по трудовому договору від 01.04.2015 №46, від 21.03.2016 №200, довідки про доходи за 2015-2018 роки (а.с.28-44).

Згідно з п.п.1, 2, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ №442 від 01.08.1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форми власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здоров`я й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №521/10502/14-а.

Також колегія суддів, зазначає, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Таким чином, позивач не може нести тягар неналежного виконання обов`язку проведення атестації робочих місць своїм роботодавцем, а несвоєчасне проведення атестації не бути підставою для відмови у зарахуванні позивачу зазначеного судом періоду роботи до спеціального трудового стажу. Правова позиція аналогічного змісту також була висловлена Верховним Судом України у постанові по справі №21-307а14 від 16.09.2014.

До матеріалів справи позивачем долучено протокол №1 від 29.12.2008 атестаційної комісії по умовам праці та зведені відомості робочих місць і результатів їх атестації по умовам праці в організації і в підрозділі (а.с.20-24), що підтверджує проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ №442 від 01.08.1992.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують роботу позивача за Списком №2, що надає право на включення періоду роботи з 31.03.2008 по 14.03.2011, з 16.03.2011 по 21.01.2012, з 23.01.2012 по 21.11.2012, з 22.11.2012 по 30.05.2013, з 14.03.2014 по 10.10.2014, з 01.04.2015 по 23.10.2015, з 22.03.2016 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 30.06.2017, з 03.07.2017 по 31.01.2018, з 02.02.2018 по 28.02.2018 до стажу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відхилення доводів відповідачів, що ці періоди роботи позивача в ПАТ "Моспромстрой" не підтверджені первинним документами, зокрема, такими, що підтверджують особливий характер роботи та проведення атестації робочих місць, як безпідставні та такі, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Суд зауважує, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах. Вказана позиція також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 22.03.2018 по справі №208/235/17 (2-а/208/105/17) та постанові від 17.04.2018 по справі №668/3386/15-а.

Відповідно до приписів ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 (далі - Угода), призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Статтею 11 Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Разом з тим, ст.5 Угоди визначено, що дана Угода розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Отже, наведені положення Угоди передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Безпосередній зміст Угоди не містить обмежень щодо врахування його положень при призначенні чи перерахунку пенсії.

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" № 137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За результатами розгляду справи, суд вважає, що рішення Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 25.06.2018 за №12/06-30 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні свободи позивача, а отже підлягає скасуванню.

Таким чином, судом першої інстанції вірно та з метою повного судового захисту порушених прав позивача зобов`язано зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи в ПАТ "Поспромстрой" з 31.03.2008 по 14.03.2011, з 16.03.2011 по 21.01.2012, з 23.01.2012 по 21.11.2012, з 22.11.2012 по 30.05.2013, з 14.03.2014 по 10.10.2014, з 01.04.2015 по 23.10.2015, з 22.03.2016 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 30.06.2017, з 03.07.2017 по 31.01.2018, з 02.02.2018 по 28.02.2018, який дає право на пільгову пенсію по Списку №2.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року в справі № 460/258/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 15 липня 2019 року.