Справа № 227/1590/19
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 р. Справа№227/1590/19

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка О.М. при секретарі судового засідання Рудь Т.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області

про скасування відмови від 07.02.2019 року №01-11/136 та зобов`язання вчинити певні дії

За участю позивача: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Добропільського міжрайонного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області про скасування відмови від 07.02.2019 року №01-11/136 та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 17 квітня 2019 року Добропільський міжрайонний суд передав справу до розгляду до Донецького окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою від 04 червня 2019 року Донецький окружний адміністративний суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 20 травня 2019 року суд прийняв до розгляду справу та відкрив провадження у справі призначивши до розгляду на 06 червня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області, як особа яка налає соціальні послуги одинокій особі з інвалідністю І-ІІ групи внаслідок психічного розладу (недієздатності). 18.12.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення державної допомоги. З листа відповідача від 07.02.2019 року позивачу стало відомо, що йому відмовлено в наданні допомоги, з огляду на те, що сукупний дохід сім`ї перевищує рівень прожиткового мінімуму для сім`ї.

Позивач не погоджується з такими діями відповідач та просить суд скасувати відповідь управління соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області від 07.02.2019 року №01-11/136 та повернути невиплачені кошти на догляд з грудня 2018 року по травень 2019 року.

05 червня 2019 року представник відповідача надав через канцелярію суду заперечення до позовної заяви, відповідно до якої просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

06 червня 2019 року розгляд справи відкладено на 25 червня 2019 року.

25 червня 2019 року судом оголошено перерву до 10 липня 2019 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Позивач є опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка визнана недієздатною згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31.10.2011 року у справі № 2-о-186/11.

18 грудня 2018 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради з заявою про призначення допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, зазначивши склад сім`ї:

- заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Повідомленням від 18 січня 2019 року відповідач повідомив позивача що він не має права на допомогу на догляд у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї.

28 січня 2019 року позивач письмово звернувся до відповідача з проханням повідомити підстави такої відмови.

Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради листом у відповідь від 07 лютого 2019 року за №01-11/136 повідомило позивачу, що сукупний дохід, який враховується при розрахунку допомоги за період з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року склав 113187,64 грн., а саме, пенсія позивача у сумі 39007,50 грн., заробітна плата позивача у сумі 50541,19 грн., заробітна плата дружини позивача у сумі 20698,95 грн., стипендія сина у сумі 2940 грн.

Середньомісячний сукупний доход склав 18864,61 грн., прожитковий мінімум сім`ї - 16335 грн. ((1497 +1921 + 2027)*3), де 1497 грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, 1921 грн. - прожитковий мінімум для працездатних осіб, 2027 грн. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Та оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищив прожитковий мінімум сім`ї в призначені допомоги відмовлено.

Спірним питанням даної справи є врахування відповідачем пенсії та стипендії при розрахунку сукупного доходу сім`ї позивача для призначення допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов`язок призначення і виплати державної допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею та який є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та нього покладений обов`язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач є опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка визнана недієздатною згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31.10.2011 року у справі № 2-о-186/11.

Відповідно до п.1 ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина - визначаються виключно законами України.

Законом України «Про психіатричну допомогу» визначені правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлені обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентовані права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Згідно ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» держава гарантує:

- належне фінансове забезпечення надання психіатричної допомоги населенню, затвердження та виконання державних цільових програм у цій сфері;

- безоплатне надання медичної допомоги особам, які страждають на психічні розлади, у державних та комунальних закладах охорони здоров`я та безоплатне або на пільгових умовах забезпечення їх лікарськими засобами і виробами медичного призначення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць;

- надання у державних та комунальних закладах з надання психіатричної допомоги безоплатної діагностичної, консультативної, лікувальної, реабілітаційної допомоги в амбулаторних і стаціонарних умовах;

- здійснення всіх видів експертизи психічного стану особи;

- захист прав, свобод і законних інтересів осіб, які страждають на психічні розлади;

- вирішення в установленому законом порядку питань опіки та піклування щодо осіб, які страждають на психічні розлади;

- надання соціальних послуг особам з інвалідністю та особам похилого віку, які страждають на психічні розлади, у тому числі з догляду, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- здобуття безоплатно відповідної освіти особами, які страждають на психічні розлади, у державних та комунальних навчальних закладах;

- встановлення обов`язкових квот робочих місць на підприємствах, в установах та організаціях для працевлаштування осіб з інвалідністю, які страждають на психічні розлади, в установленому законом порядку та нагляд за дотриманням цих квот.

Умови призначення і виплати державної допомоги, визначені Порядком надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192.

Згідно пункту 3 Порядку 1192 розмір допомоги на догляд розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Як свідчать матеріали справи, середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача за період з червня 2018 року по листопад 2018 року складає 113187,64 грн. складається: згідно довідки Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 12.12.2018 року від 2877, розмір пенсії за цей період - 39007,50 грн.; відповідно довідки ДТЕК від 17.12.2018 року №698 про доходи позивача (нараховану заробітну плату) - 50541,19 грн.; довідкою Запорізького Національного університету від 12.06.2018 року №17-61/185 про доходи ОСОБА_4 , розмір стипендія у цей період склав 2940 грн.; довідки про доходи ОСОБА_3 про нарахування заробітної плати за цей період на суму 20698,95 грн. у Центрі СПДР Добропільської міської ради.

Доводи позивача, що Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради врахувало до сукупного доходу сім`ї нараховану суму заробітної плати, ніж фактично отриману є помилковими з огляду на наступне.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року № 486/202/524/455/3370 затверджена Методика обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, яка призначена для обчислення сукупного доходу сімей (одержувачів) для всіх видів соціальної допомоги і застосовується при визначенні їх права на соціальну допомогу та розрахунку її розміру.

Згідно пункту 5.1 Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять нарахована заробітна плата, у тому числі за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі і вихідні дні та за роботу за сумісництвом; плата за роботу в колективному сільськогосподарському підприємстві; надбавки і доплати всіх видів; премії, установлені за системами оплати праці на підприємстві, в установі, організації, незалежно від періодичності і джерел їх виплати; відсоткові надбавки і щорічна винагорода з фонду матеріального заохочення за підсумками роботи за рік підприємства, установи чи організації. Премії і щорічні винагороди включаються до сукупного доходу на час їх нарахування, при цьому за рік ураховується не більше однієї винагороди за вислугу років.

Тобто, при розрахунку сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу, враховується саме нарахована заробітна плата.

Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що при розрахунку прожиткового мінімуму слід враховувати працюючого пенсіонера як працездатна особу, а ні особу, яка втратила працездатність, на що слід зазначити.

Згідно статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 20.01.2018 року №2249-VIII до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом на що слід зазначити. які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

Таким чином, при розрахунку прожиткового мінімуму сім`ї, особи, які досягли пенсійного віку, враховуються як особи, які втратили працездатність.

Щодо доводів позивача, що Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради врахувало до сукупного доходу сім`ї пенсію, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 5.3 Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять стипендії, пенсії, допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форм власності), допомога на навчання, безпосередньо отримана особою від підприємства, установи чи організації, за винятком коштів, отриманих на умовах позики чи кредитів та щомісячні компенсаційні виплати, при цьому до сукупного доходу не включається відповідна допомога, для призначення якої обчислюється сукупний дохід, при зверненні за призначенням декількох видів допомоги, розмір яких визначається з урахуванням сукупного доходу, до сукупного доходу сім`ї входять розміри призначених на дату звернення зазначених видів допомоги, крім допомоги, для призначення якої обчислюється сукупний дохід.

Отже, зазначена норма передбачає, що при розрахунку сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу, враховується розмір пенсії членів сім`ї.

Щодо доводів позивача, що сім`я складаєтся з 4-х мешканців (у тому числі особа з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу за призначенням допомоги на догляд якої звертається позивач) а ні з 3-х при розрахунку середньомісячного сукупного доходу, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 5 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192 до складу сім`ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на догляд, включаються: чоловік, дружина; рідні, усиновлені та підопічні діти цих осіб, а також діти до досягнення ними 23 років, які навчаються у вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах з денною формою навчання і не мають власних сімей, незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I чи II групи або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей.

До складу сім`ї не включаються особи, визнані особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, які за висновком лікарської комісії медичного закладу потребують постійного стороннього догляду і не належать до зазначених членів сім`ї, та особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Також, згідно пункту 5.3 Методики до сукупного доходу не включається відповідна допомога, для призначення якої обчислюється сукупний дохід.

Крім того, згідно довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради про склад сім`ї до складу сім`ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 входять дружина ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 зареєстрований з 12.10.2017 по теперішній час у АДРЕСА_4 .

Позивач наголошує на тому, що дохід його сім`ї складається тільки із заробітної плати його та його дружини, та не може включати натуральну форму оплати, на що суд зазначає наступне.

Згідно пункту 7.1 Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять доходи, отримані в натуральній формі, які зараховуються до сукупного доходу за середніми (ринковими) споживчими цінами відповідного регіону, що були на період, за який вони одержані.

Враховуючи наведене та те, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача перевищує прожитковий мінімум сім`ї, суд вважає, що Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради дійшло обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею.

Суд вважає, що відповідачем надані належні докази правомірності відмови у призначенні допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надані належні докази правомірності відмови у призначенні допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу.

Оскільки під час розгляду справи встановлена обґрунтованість висновку органу Пенсійного фонду про відсутність правових підстав для призначення допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

В розумінні норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області про скасування відмови від 07.02.2019 року №01-11/136 та повернення невиплачених коштів на догляд з грудня 2018 року по травень 2019 року - відмовити у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини рішення суду складено та підписано у нарадчій кімнаті 10 липня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 15 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко