Справа № 580/2012/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 липня 2019 року справа № 580/2012/19

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали позовної заяви у справі № 580/2012/19

за позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України

до ОСОБА_1

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Національна академія державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького

про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, прийнято ухвалу.

25.06.2019 Адміністрація Державної прикордонної служби України., звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Національна академія державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, просила:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН НОМЕР_1 ) на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України (, р/р 8593 у ДКСУ м. Київ, МФО 820172) грошові кошти у сумі 351314,89 грн (триста п`ятдесят одна тисяча триста чотирнадцять грн 89 коп) - витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 5269,72 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві п`ять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

В ухвалі зазначено, що позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: нової редакції позовної заяви із обґрунтуванням: наявності підстав звернення до суду, поважності причин пропуску строку звернення до суду; засвідчених у встановленому порядку доказів наявності підстав звернення до суду, поважності причин пропуску строку звернення до суду; засвідчених у встановленому порядку копій документів доданих до позовної заяви; визначення статусу третьої особи.

Копію зазначеної ухвали отримано позивачем 08.07.2019, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (штрих кодовий ідентифікатор 630).

15.07.2019 до суду надійшла нова редакція позовної заяви у порядку усунення недоліків за позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Національна академія державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, у якій позивач просить:

- поновити строк звернення до суду;

- провести розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи ціну позову, не складність справи та відсутність потреби в проведенні експертиз або допиті свідків;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН НОМЕР_1 ) понесені судові витрати.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суд зазначає, що у новій редакції позовної заяви, поданої у порядку усунення недоліків, не зазначено змісту позовних вимог згідно пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та не виконано вимоги ухвали від 01.07.2019 про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 01.07.2019 зазначалось, що недоліки можуть бути усунуті шляхом надання нової редакції позовної заяви із обґрунтуванням наявності підстав звернення до суду та засвідчених у встановленому порядку доказів наявності підстав звернення до суду, оскільки згідно частини 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Пунктом 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964) встановлено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Відповідно до пункту 7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Позивачем не надано доказів щодо вжиття заходів спрямованих на відшкодування та/або інформування відповідача про добровільне відшкодування витрат.

У новій редакції позовної заяви зазначено, що відповідач знав про заборгованість з моменту звільнення. оскільки 19.11.2018 йому було проведено розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням в Національній академії (розрахунок від 16.11.2018 № 16). У типовому контракті, затвердженому Указом Президента від 29.12.2009, що був підписаний відповідачем, зазначено, що у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або не дисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу на посадах офіцерського складу відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених КМУ.

Суд зазначає, що позивачем не виконано вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у частині обґрунтуванням наявності підстав звернення до суду. Оскільки підписаний відповідачем контракт не містить розрахунку суми витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі, а доказів вручення відповідачеві розрахунку від 16.11.2018 № 16 до суду не надано, як і не надано доказів звернення до відповідача з пропозицією відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького у сумі 351314,89 грн.

Ухвалою від 01.07.2019 зазначалось, що недоліки можуть бути усунуті шляхом надання нової редакції позовної заяви із зазначенням поважності причин пропуску строку звернення до суду та засвідчених у встановленому порядку доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

У новій редакції позовної заяви щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду зазначено, що до 2019 року дана категорія справ розглядалась у порядку цивільного судочинства, де строк звернення до суду - 3 роки. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16 зазначено, що дана категорія спору належить вирішенню у порядку адміністративного судочинства. Позивачем зазначено, що у зв`язку з відсутністю належного фінансування видатків, передбачених для сплати судового збору, фінансові розрахунки Державною казначейською службою було проведено лише 23.04.2019 (платіжне доручення № 1295), що було підставою пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16 оприлюднена 03.01.2019 (http://reestr.court.gov.ua/Review/78977494), судовий збір згідно платіжного доручення сплачено 23.04.2019, а до суду позовна заява направлена поштовим відправленням 22.06.2019, що підтверджується конвертом у якому надійшла позовна заява (штрих кодовий ідентифікатор 530).

Таким чином, враховуючи сформульовані висновки щодо підсудності даної категорії справ згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, що оприлюднено 03.01.2019, строк звернення до адміністративного суду закінчився 04.04.2019.

У висновку Верховного Суду України у справі №6-17цс17 від 22.02.2017 зазначено: «порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також впливає із загального правила, встановленого статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше».

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, що розглядаються у порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексу адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви. Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення з позовною заявою у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Недостатність бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень може бути причиною, що ускладнює здійснення сплати судового збору за подання позовної заяви, втім не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку звернення до суду реалізовувати право на звернення до суду.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Для обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду позивачу необхідно було надати докази регулярного та послідовного вчинення активних дій з метою виконання процесуального обов`язку зі сплати судового збору, проте таких доказів позивачем суду не надано.

Належними доказами поважності підстав пропуску строку у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою є докази, що би підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій органу владних повноважень, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування, що би свідчили, що орган владних повноважень дійсно бажає реалізувати своє право на звернення до суду у найкоротші строки.

Аналогічний висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 12.07.2019 у справі №826/1617/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи, на які покликається позивач, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки фактичні обставини не перешкоджали зверненню до суду у встановлений строк. Строк звернення до суду пропущено з причин, що виникли з волі позивача, тому не є поважними. Належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, що би унеможливлювали і не залежали би від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не надано та судом не знайдено.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що станом на 16.07.2019 недоліки, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 01.07.2019 позивачем не усунуто, а позов у редакції від 11.07.2019 (надійшов до суду 15.07.2019 вх № 17277/19) не містить вимог про вирішення спору.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, що залишено без руху, у встановлений судом строк. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі № 580/2012/19 (ЄДРСР 82223939) було повернуто позовну заяву з тих підстав, що суд не визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок розподілу судових витрат. Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Враховуючи, що надане позивачем платіжне доручення від 22.04.2019 № 1295 про сплату судового збору у сумі 5269,72 грн слугувало доказом оплати судового збору у справі № 580/1523/19, то відсутні підстави для вирішення питання повернення судового збору у даній справі № 580/2012/19.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 139, 169, 242, 243, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа Національна академія державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі - повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Трофімова