Справа № 640/4670/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2019 року № 640/4670/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ»
до Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» (далі також - позивач, ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.10.2018 №.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю та необґрунтованістю висновку акта позапланової документальної виїзної перевірки від 17.09.2018 №905/26-15-14-04-03/32162782 про заниження ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» задекларованого за січень 2017 року показника податкового кредиту з податку на додану вартість за результатами вчинених ним господарських операцій з контрагентом ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС», що покладений контролюючим органом в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення від 09.10.2018. Позивач вказує на те, що господарські операції вчинені між ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» і ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» є реальними та належним чином підтвердженими всіма необхідними первинними документами, що відповідають вимогам чинного законодавства та в повній мірі розкривають суть вчинених операцій. При цьому, наведені в тексті акта перевірки посилання та зауваження контролюючого органу жодним чином не спростовують реальність таких господарських операцій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2019 відкрито провадження у справі №640/4670/19 за вказаним позовом ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог цієї ухвали від 26.03.2019 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву та додаткові матеріали. Зокрема, у тексті свого відзиву, представник відповідача посилається на те, що в результаті проведеної позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» контролюючим органом встановлено формування ним показника податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок нереальних господарських операцій з суб`єктом підприємницької діяльності - підрядною організацією ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС». Зокрема, за результатами аналізу наданих до перевірки первинних документів (актів форми №КБ-2в) з урахуванням отриманої податкової інформації контролюючий орган дійшов умовиводу про неможливість виконання ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» робіт у задокументованому обсязі. На переконання представника відповідача висновки акта перевірки є обґрунтованими та правомірними, що у свою чергу свідчить про законність прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення.

У свою чергу представник позивача подав до суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, у тексті яких наведено додаткові аргументи на спростування позиції контролюючого органу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 04.09.2018 по 10.09.2018 працівником ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» з питань дотримання ним вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» () за період січень 2017 року, за результатом якої складений акт від 17.09.2018 №905/26-15-14-04-03/32162782 (далі - акт перевірки).

Згідно висновку цього акта перевірки перевіряючий встановив порушення позивачем норм п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 податкової декларації) за січень 2017 року на суму 577 998 грн.

09.10.2018 ГУ ДФС у м. Києві на підставі цього акта перевірки прийняло спірне у справі податкове повідомлення-рішення за № (форми «В4»), яким зменшило задекларований позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період січень 2017 року (реєстр. № від 17.02.2017) розмір від`ємного значення суми податку на 577 998 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Зі змісту оспорюваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що воно ґрунтується на висновку акта перевірки про порушення ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» норм п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України. А саме, на думку перевіряючого, позивач безпідставно сформував та задекларував податковий кредит (577 998 грн.) в результаті придбання у ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» послуг (робіт) з номенклатурою «будівельно-монтажні роботи», всього на загальну суму 3 467 988,10 грн. (з ПДВ). Як видно тексту акта від 17.09.2018 №905/26-15-14-04-03/32162782, предметом дослідження працівника контролюючого органу були: документи, надані ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» у відповідь на письмовий запит №33616/10/26-15-14-04-03-12 від 19.07.2018, - договір підряду, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3, акти приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в, оборотно-сальдова відомість, картка рахунку бухгалтерського обліку 633, виписки по банківському рахунку, податкові накладні з квитанціями про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, перевіряючим під час перевірки позивача були враховані податкова інформація, отримана з автоматизованих інформаційних систем органів ДФС стосовно ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС», та відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень про винесені районними судами ухвал у справах №751/3999/18 і №757/59831/17-к. За наслідками дослідження наданих до перевірки документів та згідно наявної податкової інформації працівник ГУ ДФС у м. Києві дійшов до висновку про неможливість виконання та реалізації ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» на користь ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» підрядних робіт, зокрема з наступних мотивів: ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» не подало декларацію з податку на прибуток та фінансову звітність за 2017 рік; ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» не подало до органу ДФС податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 1-ий квартал 2017 року та звіт про суми нарахованої заробітної плати за січень 2017 року; інформація щодо наявності основних засобів на балансі ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» відсутня; в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні зареєстровані податкові накладні на адресу ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС», як покупця, з номенклатурою послуг «будівельно-монтажні роботи». Натомість податковий кредит ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» за січень 2017 року сформовано з рахунок придбання товарно-матеріальних цінностей; в текстах ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.07.2018 у справі №751/3999/18 (провадження №1-кс/751/1878/18) та ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2017 у справі №757/59831/17-к зафіксовано, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000008 від 04.01.2017 та №001239 від 03.10.2017 було встановлено, що невстановлені особи створили та/або придбали ряд суб`єктів господарювання для прикриття незаконної діяльності з мінімізації сплати податків за рахунок проведення безтоварних операцій (серед яких ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС».

Окрім того, під час дослідження наданих ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» до перевірки первинних документів (актів форми №КБ-2в), перевіряючий відзначив, що такі акти не містять відомості про П .І.П. і посади осіб, що підписали акти. Також перевіряючий вказав на не надання до перевірки журналу відвідувань об`єкта будівництва за перевіряємий період.

З урахуванням наведеного перевіряючий піддав сумніву зафіксовані у первинних документах та регістрах бухгалтерського обліку позивача відомості про вчинені ним господарські операції з ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС».

Надаючи оцінку обгрунтованості таких висновків контролюючого органу суд враховує наступне.

За змістом норм п.п. 200.1, 200.4 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (тут і надалі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема, може бути зарахована до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - в разі відсутності податкового боргу.

У свою чергу, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, пп. «а» п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Водночас в силу норм п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до ст. 1 цього Закону в редакції, що діяла після 3 січня 2017 року, «первинний документ» - це документ, який містить відомості про господарську операцію, а «господарська операція» - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Зі змісту наведених норм права можна дійти висновків про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Дані висновки суду не суперечать правовій позиції Верховного Суду, що була сформована ним у тексті постанов від 19.03.2019 у справі №826/9534/17 та від 26.02.2019 у справі №826/1536/18, за наслідками проведення правового аналізу норм ПК України та Закону №996-ХIV. Окрім того, у своїй постанові від 26.02.2019 Касаційний суд відзначив те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Оглянувши наявні у справі матеріали, суд встановив, що 29.09.2016 між ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» (як генпідрядником), в особі директора Клепача І.В. , та ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» (як субпідрядником), в особі директора Фрунзи А.І. , укладено договір підряду №29/09-1. За умовами цього договору субпідрядник зобов`язується за завданням генпідрядника на свій ризик, власними або залученими силами і засобами виконати будівельно-монтажні роботи на об`єкті «Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Новоселицькій, 23, 25/4 та вул . Буслівській, 12, 12/2 в Печерському районі м. Києва» і передати їх результати останньому у встановлений цим договором строк, а генпідрядник, у свою чергу, - здійснювати прийняття виконаних субпідрядником робіт, та проводити оплату робіт відповідно до умов цього договору.

Зокрема, згідно п. 3.1, 4.1 - 4.3, 6.1, 6.2 цього договору приймання виконаних субпідрядником робіт проводиться щомісяця генпідрядником (уповноваженим представником) у відповідності до умов цього договору, шляхом розгляду наданих субпідрядником документів про виконання договору та з врахуванням фактичного обсягу виконаних робіт на об`єкті будівництва. Генпідрядник приймає виконані субпідрядником належним чином роботи шляхом підписання акта по формі № КБ-2в та довідок по формі №КБ-3, що є підставою для проведення розрахунків за фактично виконані роботи. При цьому, у разі виявлення генпідрядником невідповідності обсягів чи вартості виконаних робіт, зазначених в актах по формі №КБ-2в та довідках по формі №КБ-3, до фактичних обсягів виконаних робіт чи вартості виконаних робіт, що встановлена договором, а також у разі виявлення дефектів чи будь-яких інших недоліків виконаних робіт, субпідрядник зобов`язується протягом 5-ти календарних днів з моменту виявлення цих невідповідностей оформити акти по формі №КБ-2в та довідки по формі №КБ-3 належним чином, згідно з фактично виконаними обсягами робіт і та їх фактичної вартості. У такому випадку генпідрядник разом з субпідрядником складають двосторонній акт з визначенням строків усунення порушень. Роботи з відхиленнями і недоліками до їх усунення не оплачуються.

Розрахунки за виконані роботи проводяться у безготівковій форм, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок субпідрядника, та на підставі підписаних сторонами актів по формі №КБ-2в та довідок по формі №КБ-3. Одночасно сторонами передбачено, що щомісячний розрахунок проводиться на підставі актів по формі №КБ-2в протягом 5-ти календарних днів після підписання таких актів сторонами або, шляхом сплати авансу за погодженням сторін.

Забезпечення будівництва технологічним, енергетичним, електротехнічним обладнанням, апаратурою, інструментом та будь-яким іншим устаткуванням покладається на субпідрядника. Субпідрядник виконує роботи з власних матеріалів або матеріалів генпідрядника.

Крім того, відповідно до пп. 5.2.3 п. 5.2 договору підряду субпідрядник має право залучити до виконання робіт згідно даного договору третіх осіб (субпідрядників) за письмовою згодою генпідрядника.

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором підряду позивачем надано суду копії наступних документів: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2017 року (форми №КБ-3) на суму 3 467 988,07 грн. (в т.ч. ПДВ - 577 998,01 грн.); актів №№ 1, 2, 3 і № 4 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2017 року (форми №КБ-2в) на загальну суму 3 467 988,07 грн. (в т.ч. ПДВ - 577 998,01 грн.); підсумкових відомостей ресурсів; листа ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» від 29.09.2016 №29-09-16/1, адресованого ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» з питання надання згоди на залучення до виконання договірних робіт третіх осіб (субпідрядників); електронних податкових накладних з роздруківками квитанцій про прийняття таких накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних; копії платіжних доручень ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» з відомостями про перерахування ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» коштів на загальну суму 3 467 988, 07 грн. (з ПДВ) за будівельно-монтажні роботи згідно договору №29/09-1 від 29.09.2016, відмітками банку про проведення платежів.

Дослідивши та проаналізувавши зміст перелічених вище документів у сукупності, суд вважає, що такі первинні документи оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

При цьому, суд оцінює наведене в тексті акта перевірки зауваження контролюючого органу про наявність недоліків в оформлені актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в (стор. 5 такого акта перевірки), як такі, що не документально не підтверджені. А саме з текстів наданих позивачем копій актів форм №КБ-2в, складених на підставі договору підряду №29/09-1 від 29.09.2016, вбачається, що такі акти були підписані керівниками товариств, - Клепачем І.В. (зі сторони ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ») та Фрунзою А.І. (зі сторони ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС») та, що ці акти містять всі необхідні реквізити первинного документу (в т.ч. підписи уповноважених осіб, відомості про їх П.І .П. ).

Що стосується посилання представника відповідача на обставину відсутності у підсумкових відомостях ресурсів інформації про посади та П.І.П. осіб, які їх підписали зі сторони генпідрядника та субпідрядника, то суд його відхиляє з мотиву, що вказані документи в розумінні Закону №996-ХIV не є тими первинними документами, на підставі яких відбувається формування даних бухгалтерського та податкового обліку. А тому наявність формального недоліку в оформленні підсумкових відомостей ресурсів, що не впливає на зміст та суть інформації про витрати на будівництві, на думку суду, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність наведеної в цих підсумкових відомостях чи в інших документах (актах форми №КБ-2в, довідці форми №КБ-3) інформації про обсяги виконаних робіт.

Стосовно зауваження контролюючого органу про відсутність у позивача документів, що підтверджують факти передання об`єкта будівництва під охорону у неробочий час, журналу відвідування об`єкта, то: по-перше, оформлення таких документів не передбачалось умовами договору підряду, а по-друге, відповідачем не наведено норму права, в силу якої оформлення зазначених документів було б обов`язкове для підтвердження саме спірних господарських операцій.

Додатково у своїх письмових поясненнях від 18.04.2019 та від 04.06.2019 представник позивача зазначив, що результати отриманих від ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» підрядних будівельно-монтажних робіт були використані ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» у власній господарській діяльності, а саме: для будівництва об`єкта - житловий комплекс «Busov Hill». Замовником будівництва та генпідрядником на даному об`єкті будівництва виступало ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ». Оскільки власних трудових ресурсів для оперативного виконання запланованого обсягу робіт у позивача не вистачало, а запропонована субпідрядником вартість за обсяг робіт згідно договору була вигідною, то ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» було прийнято рішення про необхідність залучення такого субпідрядника. При цьому, до моменту підписання договору підряду №29/09-1 від 29.09.2016, ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» пред`являло ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» для ознайомлення дозвільні та інші документи, перелік яких міститься у пп. 5.1.2 п. 5.1 зазначеного договору. Вказані документи, як стверджує позивач, підтверджували наявність у ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» права на виконання відповідних робіт і здійснення господарської діяльності взагалі.

На підтвердження обставин наявності у ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» мети на укладення спірного договору підряду та використання результатів отриманих підрядних робіт у межах власної господарської діяльності позивач додатково подав до суду копії наступних документів: ліцензії на право здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V складності, виданої ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» компетентним державним органом 10.08.2016, строком дії з 25.07.2016 по 25.07.2021; витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за адресами: м . Київ, Печерський р-н, вул. Буслівська, 12 , 14/2 , вул . Новоселицька, 23, 25 /4 , виданих ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ»; витягів з Державного земельного кадастру про вказані земельні ділянки, виданих ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ»; дозволу на виконання будівельних робіт від 17.03.2015 №ІУ 37, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ», як замовнику та генеральному підряднику, на здійснення нового будівництва за будівельною адресою: м . Київ, вул. Новоселицька, 23, 25/4 та вул. Буслівська, 12, 14/2; затвердженого експертного звіту щодо розгляду проектної документації за проектом «Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Новоселицькій, 23, 25/4 та вул. Буслівській, 12, 14/2 у Печерському районі м. Києва»; окремих частин проектної документації; сертифікату серії ІУ №96, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 20.11.2018 ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ», як замовнику, генеральному проектувальнику та генеральному підряднику, щодо засвідчення відповідності закінченого будівництва вказаного вище об`єкта проектній документації та підтвердження його готовності до експлуатації;

Суд вважає, що зі змісту таких наданих позивачем документів чітко прослідковується наявність взаємозв`язку між витратами позивача на придбання підрядних робіт і здійснюваними ним видами господарської діяльності (а саме: згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одними з видів господарської діяльності ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» є будівництво житлових і нежитлових будівель, інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.).

Крім того, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Реєстру платників податку на додану вартість (доступ до якого наданий на офіційному сайті Державної фіскальної служби України), та з тексту акта перевірки суд встановив, що станом момент укладення договору підряду та виписки податкових накладних за період січень 2017 року на підставі цього договору, контрагент позивача був зареєстрований як юридична особа та платник податку на додану вартість. Також згідно даних з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.09.2016 та згідно акта перевірки, одними із видів господарської діяльності контрагента позивача у період спірних правовідносин були: будівництво житлових і нежитлових будівель; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. За даними офіційного сайту Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (за посиланням: https://dabi.gov.ua/license), у ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» () наявна ліцензія на право на здійснення відповідної господарської діяльності, строком дії з 13.07.2016 по 13.07.2019.

Таким чином, суд вважає, що наявними у матеріалах справи первинними та іншими документами підтверджується реальність здійснення позивачем господарських операцій з названим контрагентом, що спричинили реальну зміну в його майновому стані, та ті обставини, що такі спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого використання результатів цих операцій в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності.

Суд вважає, що відповідач під час судового розгляду справи не навів будь-яких переконливих доводів та не надав до суду належних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, та/або свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування показника податкового кредиту за наслідками спірних господарських операцій з наступних мотивів.

Суд відхиляє посилання відповідача на наведені в тексті акта перевірки аргументи про відсутність у контрагента позивача реальних можливостей виконати підрядні роботи на замовлення ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» у зв`язку з недекларуваннями та/або неповним декларуванням ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» у поданій звітності наявних матеріальних і трудових ресурсів, та у зв`язку з не підтвердженням за даними Єдиного реєстру податкових накладних обставин придбання контрагентом позивача послуг (робіт) за аналогічною номенклатурою за ланцюгом постачання. Так, як норми податкового законодавства чинного як на момент вчинення перевіряємих господарських операцій, так і на день проведення документальної перевірки позивача не визначають звітування контрагентів платника податку (позивача) до контролюючих органів (зокрема, і щодо декларування їх податкових зобов`язань з ПДВ), як обов`язкову умову для підтвердження права такого платника податку на формування податкового кредиту. Також норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними. Наведене судом правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в текстах постанов від 22.05.2019 у справі №805/772/15-а, від 30.01.2018 №К/9901/612/18 і №К/9901/630/18, від 21.08.2018 №К/9901/9512/18, від 06.11.2018 №К/9901/36584/18.

Окрім того, посилаючись на обставину відсутності за даними Єдиного реєстру податкових накладних інформації про придбання ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС» будівельно-монтажних робіт у третіх осіб за ланцюгом постачання, відповідач в той же час не надав суду жодних належних документальних доказів на підтвердження такого аргументу.

Суд також не бере до уваги посилання контролюючого органу на розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень тексти ухвал районних судів (ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.07.2018 у справі №751/3999/18 та ухвала Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2017 у справі №757/59831/17-к), прийняті в рамках розслідування кримінальних проваджень №0000008 та №001239, що були відкритті за ознаками кримінальних правопорушень, в т.ч. за ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Оскільки в силу норм ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї ж статті Кодексу).

Відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також ч. 1 і 2 ст. 73 та ч. 2 ст. 74 зазначеного Кодексу визначено, що належними є саме докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У свою чергу ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В даному випадку, посилаючись на ухвали районних судів, відповідач не тільки не надав суду копії таких ухвал для дослідження, але й не пояснив суду яким чином вони стосується позивача та/або спростовують факти реальності виконання умов договору підряду №29/09-1 від 29.09.2016, укладеного між ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» і ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС», а також, що вказані в акті перевірки ухвали районних судів є належним доказом в розумінні процесуального законодавства.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладеного договору підряду, суд приходить до висновку, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій з контрагентом - ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС», натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, контролюючий орган мав, але не надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит за господарськими операціями з вказаним вище контрагентом сформовано безпідставно за господарськими операціями, які не виконувались. Як наслідок суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків акта перевірки про завищення ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» суми від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за звітний період січень 2017 року за результатами здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «ТЕХНОБУД-ПОЛІС».

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 13.03.2019 №7066 підтверджено, що ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» під час звернення до суду з вказаними позовом сплатило судовий збір у розмірі 8 669,97 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у вказаній сумі повністю за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» (, адреса: 01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 21) до Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 09.10.2018 №.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» (, адреса: 01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 21) документально підтверджені судові витрати у розмірі 8 669,97 грн. (вісім тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 97 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок