Справа № 420/3073/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3073/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) що діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України Одеської області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 23В) про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 що діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України Одеської області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, в якому позивач просила:

визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області у видачі ОСОБА_2 паспорта у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503- XII, викладену в листі № 5114/65-0/2 від 16.05.2019р.;

зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, ОСОБА_2 та її мати, ОСОБА_1 , зверталися до територіальних підрозділів Державної міграційної служби:

1) із заявою від 27.04.2019р. до ГУ ДМС України в Одеській області про отримання паспорта громадянина України у вигляді паспорта-книжечки згідно Положення про паспорт громадянина України затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

2) із заявою від 27.04.2019р. до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспорта-книжечки згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

3) із заявою від 27.04.2019р. до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області про отримання паспорта громадянина України;

4) із заявою від 08.05.2019р. до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявою про видачу паспорта (копії наведених заяв додаються).

На вказані вище заяви відповідні територіальні підрозділи Державної міграційної служби відповіли:

1) листом ГУ ДМС в Одеській області №0-864/6/5101-19/5100.4.776628-19 від 06.05.2019р., в якому повідомили про відсутність у ГУ ДМС в Одеській області законних підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови ВРУ від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

2) листом Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області № 5114/65-0/1 від 15.05.2019р., в якому повідомили про відсутність у Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області правових підстав для видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки;

3) листом Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області № 5114/65-0/2 від 16.05.2019р., в якому повідомили про відсутність у Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області правових підстав для видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року (копії вищеназваних листів додаються).

Також позивач зазначив, що на заяву від 27.04.2019р. до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області про отримання паспорта громадянина України відповідь не було надано, у зв`язку з чим до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області було подано заяву від 16.05.2019р. про надання інформації щодо надання належної відповіді на заяву за в. № 5114 65/0/3 від 08.05.2019р. (копія додається), відповідь на яку станом на момент подання цього позову ще не було отримано.

Вважаючи що відмова у видачі паспорта у формі книжечки призводить до порушення основоположних прав ОСОБА_2 на повагу до її приватного життя та на захист від дискримінаційних заходів з боку держави, пов`язаних із релігійними переконаннями осіб, позивач, з урахуванням висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №806/3265/17, звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

26.06.2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що позивачу надано письмові відповіді на заяви з відповідними роз`ясненнями щодо отримання паспорта громадянина України. У наданих відповідях відповідач зазначив, що у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Відповідач вважає, що протиправність дій у даному випадку відсутня, оскільки, на підставі письмової заяви позивачів, за відсутності будь-яких даних особи та за відсутності необхідних документів відповідач позбавлений можливості видати паспорт громадянина України будь-якого зразка. Відповідно, оцінюючи вимоги позивача про покладення на відповідача обов`язку щодо видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ слід вказати, що оскільки позивачем не подано всіх необхідних документів, відповідно такий обов`язок у даному випадку відсутній.

Відповідач зазначає, що оскільки позивач не звернулась із відповідною заявою для отримання адміністративної послуги - оформлення та видача паспорта громадянина України та за відсутності необхідних документів (фотокартки, свідоцтва про народження тощо), то можливо дійти до висновку про відсутність бездіяльності відповідачів щодо не оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_2 , а так само відсутні підстави для зобов`язання відповідача видати такий паспорт.

Відтак позовні вимоги про визнання протиправною відмови в оформлені та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки (на паперових носіях) відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та зобов`язання Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області оформити та видати ОСОБА_2 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, до задоволення не підлягають.

Відповідач у відзиві зазначив, що питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду. Постановою Верховного суду від 19.09.2018 року у зразковій справі Пз/9901/2/18.

Проте на думку представника справа № 420/3073/19 не підпадає під ознаки типової справи з огляду на наступне.

Стосовно першої ознаки зразкової справи, а саме позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки,у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, зазначено наступне.

Враховуючи те, що позивач не звернувся із відповідною заявою для отримання адміністративної послуги - оформлення та видача паспорта громадянина України та за відсутності необхідних документів (фотокартки, свідоцтва про народження тощо), то можливо дійти до висновку про відсутність факту відмови у видачі паспорту у формі книжечки.

Заяву позивача було розглянуто у межах строку визначеного ЗУ "Про звернення громадян" та надано позивачу письмову відповідь на його заяву з відповідними роз`ясненнями щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України, тобто а ні Малиновським відділом ГУ ДМС, а ні ГУ ДМС України в Одеській області не приймалось рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України в формі книжечки.

Стосовно другої ознаки зразкової справи, а саме відповідач - територіальні органи ДМС України, відповідач зазначив наступне.

Згідно з Постановою Кабінету міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби" від 15.06.2011 № 658, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області є територіальним органом Державної міграційної служби України.

Відповідно до пункту 7 Положення про Головне управління затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 14.02.2015 № 19, Головне управління здійснює свої повноваження на території адміністративно- територіальної одиниці безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні підрозділи, а також шляхом взаємодії з пунктами тимчасового розміщення біженців, пунктами тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та центрами надання адміністративних послуг.

Відповідно до Положення про Малиновський РВ затвердженого наказом Головного управління від 22.08.2016 № 230-аг, Малиновський РВ є територіальним підрозділом Головного управління та не є юридичною особою публічного права відповідно до зазначеного Положення.

Враховуючи той факт, що Малиновський РВ є територіальним підрозділом Головного управління, а не територіальним органом ДМС, адміністративна справа № 420/6546/18 не підпадає під ознаки зразкової справи.

Стосовно третьої ознаки, зразкової справи, а саме предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ представник відповідача зазначив, під час надання відповіді Малиновським РВ та ГУ ДМС України в Одеській області не було зазначено, що відмова у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки пов`язана саме з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних.

08.07.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача додатково зазначив, що в своїй заяві Позивач зазначав про те, що для оформлення паспорта будуть подані копії необхідних документів та фотокартки. Водночас, в своїх відповідях територіальний підрозділ відповідача жодного разу не зазначив про неможливість видачі паспорту через «відсутність документів (фотокартки, свідоцтва про народження тощо)».

Щодо твердження Відповідача про те, що Малиновський районний відділ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області є територіальним підрозділом ГУ ДМС України в Одеській області, а не територіальним органом ДМС, тому справа не підпадає під ознаки зразкової справи позивач зазначає, що в уточненій позовній заяві, і в ухвалі суду про відкриття провадження у справі зазначено одного відповідача - Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області.

Також представник позивача зазначає. що зі змісту заяв Позивачки та її доньки вбачається, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не надають згоду на збір і обробку персональних даних. Щодо того, що у відповідях відповідача та Малиновського РВ не зазначено, що відмова ОСОБА_2 у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки пов`язана сам з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, то це, на думку представника позивача, є виявом надмірного формалізму з боку суб`єкта владних повноважень та не відповідає цілям та принципам публічного адміністрування в Україні і зазначене твердження не можу слугувати підставою для відмови у задоволенні позову.

В судове засідання, призначене на 11.07.2019 року, представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В судове засідання, призначене на 11.07.2019 року, відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, з урахуванням їх клопотань про розгляд справи в порядку письмового провадження та за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та її мати, ОСОБА_1 , зверталися до територіальних підрозділів Державної міграційної служби:

із заявою від 27.04.2019р. до ГУ ДМС України в Одеській області про отримання паспорта громадянина України у вигляді паспорта-книжечки згідно Положення про паспорт громадянина України затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

із заявою від 27.04.2019р. до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспорта-книжечки згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

із заявою від 27.04.2019р. до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області про отримання паспорта громадянина України;

із заявою від 08.05.2019р. до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявою про видачу паспорта (копії наведених заяв додаються).

На вказані вище заяви відповідні територіальні підрозділи Державної міграційної служби відповіли:

листом ГУ ДМС в Одеській області №0-864/6/5101-19/5100.4.776628-19 від 06.05.2019р., в якому повідомили про відсутність у ГУ ДМС в Одеській області законних підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови ВРУ від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

листом Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області № 5114/65-0/1 від 15.05.2019р., в якому повідомили про відсутність у Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області правових підстав для видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки;

листом Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області № 5114/65-0/2 від 16.05.2019р., в якому повідомили про відсутність у Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області правових підстав для видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року (копії вищеназваних листів додаються).

Позивач не погодившись із зазначеним звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу оформлення та видачі паспорту громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року .

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492-VI (далі Закон України № 5492-VI) документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є , зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно з частинами 1, 2, 4, 5 ст.14 цього Закону форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Частиною 1 ст.21 Закону України № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно із ч. 3 ст.13 Закону України № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення № 2503-XII бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п. 1 Постанови КМУ№ 302 затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

Пунктом 2 Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року

- з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно з п.3 Постанови КМУ№ 302 до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.

Саме на Постанову КМУ№ 302 посилається відповідач у відповідях на заяви позивача про оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки зазначивши, що відсутні законні підстави для видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

У зв`язку з чим суд критично оцінює твердження представника відповідачів, що а ні Малиновським відділом ГУ ДМС, а ні ГУ ДМС України в Одеській області не приймалось рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України в формі книжечки, а заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були розглянуті як звернення у межах строку визначеного ЗУ "Про звернення громадян" та надано письмові відповіді на заяви з відповідними роз`ясненнями щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України.

Дійсно такі роз`яснення наявні, але визначено у відповідях, що підстави для оформлення та видачі паспорту громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ - відсутні, що обґрунтовано розцінене позивачем як відмова у оформленні і видачі паспорту у формі паспортної книжечки.

Також суд критично оцінює твердження представника відповідачів, як таке, що не відповідає дійсним обставинам, що дана справа №420/3073/19 не підпадає під ознаки типової справи, з огляду на розгляд Великою Палатою Верховного Суду 19.09.2018 року зразковій справі Пз/9901/2/18 щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду..

В постанові Великою Палатою Верховного Суду визначено, що ознаками цієї типової справи є:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховною Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховною Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Посилання представника відповідача на те, що Малиновський відділ ГУ ДМС є територіальним підрозділом Головного управління, а не територіальним органом ДМС є неспроможними з огляду на перечачу повноважень щодо вирішення вказаного питання територіальним органом своїм структурним підрозділам.

Також суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що позивач не звертався із заявою про видачу паспорту у вигляді книжечки та не наводив мотивів відмови від отримання паспорти у формі ІD-картки у зв`язку з ненаданням згоди на обробку персональних даних, що спростовується доказами по справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказана справа є типовою.

Частиною 3 ст.291 КАС України визначено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У постанові від 19.09.2018 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону України № 5492-VI.

Разом з тим, при вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон №1474-VІІІ, яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. На час звернення позивача до Відділу УДМС діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-XII і Постанова № 302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягнені відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3 ст.21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати Відділ УДМС оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.

В той же час, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не передавати будь-які дані про позивача до Єдиного державного демографічного реєстру, формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі і використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру, Велика Палата Верховного Суду вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, при видачі позивачці паспорта у формі, визначеній Положенням про паспорт № 2503-ХІІ, не передбачено внесення данних особи до Єдиного державного демографічного реєстру.

З огляду на зазначене вище, Велика Палата Верховного Суду знайшла, що існують підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправної відмови Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області у видачі ОСОБА_2 паспорта у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503- XII, викладену в листі № 5114/65-0/2 від 16.05.2019р. підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ, суд зазначає наступне.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги)

Оскільки вимога позивача про зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ є похідною вимогою від задоволеної вимоги про Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області у видачі ОСОБА_2 паспорта у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503- XII, викладену в листі № 5114/65-0/2 від 16.05.2019р., вона також є обґрунтованою та з урахуванням вимог ст.9 КАС України підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) що діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України Одеської області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 23В) про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області у видачі ОСОБА_2 паспорта у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503- XII, викладену в листі № 5114/65-0/2 від 16.05.2019р.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук.

.