Справа № 826/5239/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

27 червня 2019 року м. Київ№ 826/5239/17
Окружний адміністративний суд м. Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління МВС України в м. Києві

Головного управління Національної поліції України у м. Києві

Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві

про скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління МВС України в м. Києві, Головного управління Національної поліції України у м. Києві та Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в місті Києві в частині звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді, з якої ОСОБА_1 було звільнено;

- зобов`язати Головне управління НП у м. Києві розглянути його кандидатуру для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу IX Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» в Подільському районному управлінні поліції ГУ НП у м. Києві;

- стягнути з Головного управління НП у м. Києві на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що звільнення позивача відбулось з порушеннями чинного законодавства, оскільки в органах де працював позивач фактично не проводилось скорочення штатів, тому оскаржуваний наказ в частині звільнення ОСОБА_1 підлягає скасуванню як протиправний, а позивач має бути поновлений на посаді, з огляду про що позов просив задовольнити у повному обсязі.

ГУ МВС України у місті Києві у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав необґрунтованості, разом з тим зазначив, що позивачем було пропущено строк звернення до суду.

Так, у судовому засіданні 03.10.2017 року судом встановлено, що позивачем пред`явлено позовні вимоги, які згідно ч. 6 ст. 12 КАС України належить до справ незначної складності. Враховуючи зазначені обставини, судом у судовому засіданні було ухвалено про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядалась у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження згідно приписів статей 12, 257, 262 КАС України та враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав про залишення позовної заяви без розгляду з огляду про наступне.

Позивач звернувся з позовом у квітні 2017 року, однак про порушення своїх прав суб`єктами владних повноважень до яких і заявлена позовна вимога дізнався 07 листопада 2015 року, коли отримав витяг з наказу про звільнення, трудову книжку та військовий квиток.

Позивач у позовній заяві просить суд поновити строк на оскарження наказу ГУ МВС в місті Києві від 06.11.2015 року №1009 о/с та визнати поважною причину пропуску строку на оскарження даного наказу, а як причину поважності пропуску строку зазначає, що він перебував у м. Путівль Сумської області, де здійснював догляд за своєю бабусею ОСОБА_2 , оскільки вона хворіє та потребує постійного догляду.

Однак суд з цього приводу зазначає, що факт перебування позивача на території іншої адміністративно-територіальної одиниці та факт його проживання на ній, не позбавляє його можливості та не обмежує в правах та свободах, щодо звернення з позовною заявою для захисту своїх прав та свобод.

Слід зазначити, що з 15.12.2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції, визначеній Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017. Згідно з пунктом 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства.

Так, в силу вимог частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній на час подання позову до суду, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України вставновлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналогічні положеннями містяться й у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є чинною на момент постановлення даної ухвали.

Приписами частин першої та другої цієї статті передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАСУ передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

З наведеного можна дійти висновку, що про порушення прав позивача відбулось з моменту його звільнення. Однак, отримавши наказ про звільнення позивач не вчиняв жодних дій для відновлення своїх законних прав та інтересів.

Таким чином, оскаржуючи у квітні 2017 року протиправним наказ відповідача від 06.11.2015 року, позивач пропустив передбачений законом місячний строк звернення до суду.

Водночас, позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів про наявність поважних причин пропуску строку на звернення до суду з даними вимогами.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З системного аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, обставини, які надавали б суду підстави вважати причини пропуску строку звернення з позовом до суду поважними відсутні.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, судом не встановлено обставин, які надавали б суду підстави вважати причини пропуску строку звернення з позовом до суду поважними, оскільки у позивача було достатньо часу для реалізації права на судовий захист, з урахуванням наявних матеріалів у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Головного управління МВС України у м. Києві про залишення адміністративного позову без розгляду - задовольнити.

2. Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена відповідно до вимог ст. 293-297 КАС України.

Суддя І.А.Качур