Справа № 480/4817/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 р.Справа № 480/4817/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глухівський кар`єр кварцитів" на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Воловик С.В.) від 18.02.2019 року (повний текст рішення складено 22.02.2019р.) по справі № 480/4817/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глухівський кар`єр кварцитів"

до Державної екологічної інспекції у Сумській області

про визнання протиправним та скасування окремих положень припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глухівський кар`єр кварцитів", звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Сумській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункти 6, 7, 8 Припису № 472/02-16 від 14.12.2018, складеного за результатами планової перевірки з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства з екологічної безпеки.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що припис в частині пунктів 6, 7, 8 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідач мав право здійснювати плановий захід державного нагляду (контролю) лише в частині додержання вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки. В той же час, перевірка фактично проведена з питань дотримання законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Тобто, здійснюючи таку перевірку, відповідач вийшов за межі предмету перевірки та наявних повноважень щодо її проведення, що свідчить про протиправність оскаржуваного припису. Також, про протиправність пункту 6 припису свідчить те, що цей пункт не містить кінцевого строку його виконання, а також те, що ним фактично заборонено використання земельних ділянок під кар`єром, тоді як така заборона може бути встановлена виключно за рішенням суду. Стверджуючи про протиправність пунктів 7, 8 припису, позивач вказує на те, що дослідження питання отримання висновку оцінки впливу на довкілля, так само, як і питання наявності планів розвитку гірничих робіт та звітів маркшейдерських вимірювань, не передбачено уніфікованою формою акту перевірки.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 8 Припису Державної екологічної інспекції в Сумській області №472/02-16 від 14.12.2018.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування пунктів 6, 7 Припису №472/02-16 від 14.12.2018 відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в сумі 587 грн. 33 коп.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування пунктів 6, 7 Припису №472/02-16 від 14.12.2018 та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність та обґрунтованість пунктів 6, 7 оскаржуваного припису. Зазначив, що на час перевірки відповідач мав право здійснювати плановий захід державного нагляду (контролю) лише в частині додержання вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки. Тобто, здійснюючи перевірку посадові особи відповідача вийшли за межі наданих їх повноважень. Крім того, під час розгляду справи відповідач не обґрунтував правомірність висновків, які зазначені в акті перевірки.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що відповідно до ст. 202 Закону України Про охорону навколишнього середовища, ст. 5 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ст. 21 Закону України Про центральні органи виконавчої влади, Постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 18.12.2017, Положення про Державну екологічну інспекцію у Сумській області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України № 652 від 28.09.2017 та Наказу Державної екологічної інспекції у сумській області № 470-П від 30.11.2018, державним інспекторам з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Литвиненку С.А., Поваляшко Ю.В. та Литвину В.М. видано направлення на проведення планової перевірки ТОВ Глухівський кар`єр кварцитів з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства з екологічної безпеки в період з 03 по 14 грудня 2018 року (а.с. 12).

03.12.2018 року позивачу вручено лист з вимогою надати інформацію щодо обсягу добутих корисних копалин на Баницькому родовищі за період з 28.07.2017 по 13.12.2017 (а.с. 23).

Також, 10.12.2018 року позивачу вручений лист про надання матеріалів для перевірки, а саме: спеціального дозволу на користування надрами; актів про надання гірничого відводу; робочого проекту розробки родовища корисних копали з розділом ОВНС; проекту рекультивації земельних ділянок, порушених при видобуванні корисних копалин; висновків екологічної експертизи проектів або оцінки впливу на довкілля; актів виконаних робіт по рекультивації порушених земель; планів гірничих робіт на 2016-2018 роки; звітів про результати маркшейдерських вимірювань виконаних обсягів гірничих робіт у 2016 та 2017 роках; звітного балансу запасів корисних копалин за 2016 та 2017 рік; та правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які знаходяться у власності чи користуванні (а.с. 24).

У відповідь на вказані листи, позивачем 12.12.2018 надано спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу; робочий проект розробки родовища корисних копалин; проект рекультивації порушених земель; акти виконаних робіт по рекультивації порушених земель; звітний баланс запасів корисних копалин за 2017 рік та договір оренди землі від 10.01.2017. Також, повідомлено, що в період з 28.07.2017 по 06.12.2017 видобуток корисних копалин не здійснювався, а підприємство знаходилось у простою згідно з відповідними наказами.

За результатами перевірки 14.12.2018 року складений акт № 472.

З метою усунення виявлених порушень, відповідачем внесений Припис № 472/02-16 від 14.12.2018 (а.с. 22), згідно з яким, позивача зобов`язано, серед іншого:

- в строк до 17.12.2018 та постійно забезпечити використання земельних ділянок під кар`єром відповідно до вимог чинного земельного законодавства (пункт 6);

- в строк до 15.04.2019 отримати висновок оцінки впливу на довкілля діяльності з видобування корисних копалин (пункт 7);

- в строк до 15.01.2019 надати ДЕІ у Сумській області плани розвитку гірничих робіт на 2017-2018 роки та звіти про результати маркшейдерських вимірювань виконаних обсягів гірничих робіт за 2017-2018 роки.

Не погоджуючись із правомірністю вказаних пунктів припису, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність пункту 8 оскаржуваного припису критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у зв`язку з чим, є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що припис відповідача в іншій частині (пункти 6 та 7), є законним та обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині задоволених позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, на підставі положень ч. 1 ст. 308 КАС України не підлягає апеляційному перегляду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), визначаються Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Положеннями статті 5 зазначеного Закону визначено, що планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому.

Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів, що затверджується наказом такого органу.

Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.

Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовані Законом України Про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 34 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Згідно з ст. 35 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п.п. "а, д, е, л" ч. 1 ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію; щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі; одержання безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб; надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням; здійснення інших повноважень, визначених законами України та покладених на нього Президентом України.

Згідно п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275 (надалі - Положення), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п. 3 Положення, одними із основних завдань Держекоінспекції є: реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони земель, надр; екологічної та радіаційної безпеки; стану навколишнього природного середовища.

На виконання статті 2 Закону України Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності встановлений мораторій до 31 грудня 2018 року.

В той же час, статтею 6 вказаного Закону обумовлено, що його дія не поширюється на відносини, які виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 18.12.2017, до переліку органів, державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", включена Держекоінспекція та її територіальні органи (в частині здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки).

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку про наявність у відповідача повноваження здійснювати в порядку, передбаченому Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, планові перевірки з питань додержання вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки.

Екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров`я людей (ч. 1 ст. 50 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища).

Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси (ч. 1 ст. 5 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища).

18 грудня 2017 року вступив в дію Закону України Про оцінку впливу на довкілля.

Згідно ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає кар`єри та видобування корисних копалин відкритим способом, їх перероблення чи збагачення на місці на площі понад 25 гектарів або видобування торфу на площі понад 150 гектарів (п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»).

Частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено, що забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом (ч. 1 ст. 8 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності ).

За наслідком проведеної перевірки встановлена відсутність у позивача позитивного висновку з оцінки впливу на довкілля.

Представник позивача під час розгляду справи не заперечував відсутність станом на час проведеної перевірки висновку з оцінки впливу на довкілля та вказав, що підприємством вживаються визначені законом заходи щодо отримання вказаного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (ч. 8 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності).

На підставі викладеного, враховуючи встановлений під час перевірки факт у позивача позитивного висновку з оцінки впливу на довкілля, колегія суддів дійшла висновку про правомірність оскаржуваного припису в частині пункту 7, яким позивача зобов`язано в строк до 15.04.2019 отримати висновок оцінки впливу на довкілля діяльності з видобування корисних копалин.

Судом також враховується, що згідно діючого законодавства припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання, а підприємством вчиняються заходи щодо усунення вказаного порушення.

Доводи скаржника щодо незаконності вказаного пункту припису фактично зводяться до незгоди із правомірністю дій відповідача щодо перевірки наявності у підприємства висновку оцінки впливу на довкілля.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у випадку незгоди суб`єкта господарювання із діями щодо призначення та проведення перевірки, він не був позбавлений права на їх оскарження, у т.ч. у судовому порядку.

Посилання скаржника на те, що про вказане питання перевірки стало відомо після отримання акту перевірки, колегія суддів вважаю необґрунтованим, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи запиту відповідача від 10.12.2018 року, у позивача в рамках проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, серед іншого, випробовувався висновок екологічної експертизи проектів, або оцінки впливу на довкілля. Вказаний запит отримано підприємством 10.12.2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

На підставі викладеного, проймаючи до уваги відсутність у позивача на момент проведення перевірки висновку оцінки впливу на довкілля діяльності з видобування корисних копалин, та встановлений законом обов`язок щодо його наявності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості пункту 7 оскаржуваного припису відповідача.

В зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вказаної частини позовних вимог є правомірним та скасуванню не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного припису відповідача в частині п. 6, яким позивача зобов`язано в строк до 17.12.2018 та постійно забезпечити використання земельних ділянок під кар`єром відповідно до вимог чинного земельного законодавства.

Так, підставою для винесення припису є встановлення конкретного порушення окремим суб`єктом, яке необхідно усунути протягом визначеного державним інспектором строку. При цьому в приписі має бути зазначена окрема дія, яку повинен вчинити суб`єкт господарювання для усунення виявленого порушення.

Вказівка у приписі на необхідність підприємству забезпечити використання земельних ділянок під кар`єром відповідно до вимог чинного земельного законодавства, без зазначення конкретних дій, які підприємству необхідно вчинити або утриматись від їх вчинення, є дефектом змісту такого припису, що робить неможливим його виконання і, як наслідок, нівелює правове значення такого акта реагування суб`єкта владних повноважень.

Тобто, пункт 6 оскаржуваного припису є необґрунтованим, оскільки не містить обов`язкових до виконання вимог про усунення конкретних порушень, а вказано лише загальні вимоги щодо необхідності підприємству забезпечити використання земельних ділянок під кар`єром відповідно до вимог чинного земельного законодавства, тобто відсутній однозначний спосіб його виконання.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18.12.2018 року по справі №804/7878/14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) висловив правову позицію, відповідно до якої принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

За таких умов спонукання позивача самостійно визначити, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства.

Відповідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний припис в частині пункту 6, як індивідуально-правовий акт, який в силу закону обов`язковий для виконання суб`єктом господарювання, винесений з порушенням вимог закону щодо його змісту, оскільки є неконкретизованим, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування пункту 6 Припису Державної екологічної інспекції в Сумській області №472/02-16 від 14.12.2018, із прийняттям в цій частині нового судового рішення про їх задоволення.

В іншій частині рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глухівський кар`єр кварцитів" задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі №480/4817/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування пункту 6 Припису Державної екологічної інспекції в Сумській області №472/02-16 від 14.12.2018.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким визнати протиправним та скасувати пункт 6 Припису Державної екологічної інспекції в Сумській області №472/02-16 від 14.12.2018.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі №480/4817/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 12.07.2019 року.