Справа № 560/757/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/757/19

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

16 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (рішення ухвалено в м. Хмельницькому суддею Блонським В.К., повне рішення складено 22.04.2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову здійснити перерахунок пенсії з врахуванням кратності трудового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та у період з 08.06.1987 року по 31.12.1990 року в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі без коефіцієнта кратності ( 1 рік роботи зараховується як 1 рік 6 місяців трудового стажу);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та у період з 08.06.1987 року по 31.12.1990 року в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі із застосуванням коефіцієнта кратності (1 рік роботи зараховується як 1 рік 6 місяців трудового стажу), починаючи із 07.03.2019 року.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом слугувала відмова пенсійного органу у врахуванні до його страхового стажу періодів роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та з 08.06.1987 року по 31.12.1990 року в пільговому обчисленні з кратністю один рік за півтора. Зокрема, позивач не погоджується з висновками відповідача про необхідність підтвердження факту його роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, окрім наданих документів, ще й письмовими строковими договорами.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив, що відповідач всупереч вимог пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправно відмовив у зарахуванні стажу його роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, оскільки наявність трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість подавати вказані документи за її вибором.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. На переконання відповідача наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для врахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та з 08.06.1987 року 31.12.1990 року в пільговому обчисленні з кратністю один рік за півтора. Також пенсійний орган посилається на відсутність в довідках (згідно якої обчислено стаж роботи) даних про роботу за трудовим договором та про користування пільгами, як це передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції , ОСОБА_1 з 18.06.2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

19.02.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії із врахуванням часу його роботи в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі, а саме період роботи з 28.08.1981 року по 31.12.1990 року на підприємствах, які знаходились на території міста Нефтеюганськ Тюменської області Ханти-Мансійського автономного округу, де позивач працював на посадах слюсаря та водія.

Згідно записів копії трудової книжки НОМЕР_2 позивач у період з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року працював на автобазі №5 тресту "Юганськтрубопровідбуд" та у період з 08.06.1987 року по 18.09.1991 року працював на посаді водія на Нефтеюганському пасажирському автотранспортному підприємстві.

Вказані періоди роботи зараховано відповідачем до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію без застосування пільгового обчислення.

Листом №542/М-8 від 07.03.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у врахуванні до страхового стажу періоду роботи з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року на підприємстві автобаза №5 тресту "Юганськтрубопровідбуд" та періодів роботи з 08.06.1987 року по 31.12.1990 року на Нефтеюганському пасажирському автотранспортному підприємстві в пільговому обчисленні з кратністю один рік за півтора.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено правомірність заявлених позовних вимог, оскільки не надано строкових трудових договорів чи інших документів, які б підтверджували укладення таких договорів, за періоди його роботи у районах Крайньої півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р., пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 4 статті 24 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено, що тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (далі Указ від 10.02.1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР" від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 р. зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності І за вислугу років, а після 3 березня 1960 року за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" постановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" з п`яти до трьох років.

Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Радою Міністрів СРСР 28.02.1953р., встановлено, що пільги за роботу у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, не надаються працівникам, які направляються на роботу в райони Крайньої Півночі та у місцевості, прирівняні до них на строк менше 3 років.

За змістом абзацу 2 пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися районний коефіцієнт та надбавка.

Згідно із Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972 р., Законом СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 р. особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсій враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Взявши до уваги викладене вище, суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку даним правовідносинам, виходить з того, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, до 1 січня 1991 року повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, в даному випадку, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 7 червня 2018 року (справа №173/637/17), від 7 лютого 2018 року (справа №590/871/17), 17 травня 2019 року (справа №644/2182/17).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, відповідно до записів трудової книжки позивача, він у періоди з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та з 08.06.1987 року 18.09.1991 року працював на підприємствах, які знаходились на території міста Нефтеюганськ Тюменської області Ханти-Мансійського автономного округу.

Вказаний період роботи також підтверджується довідками №108 від 09.12.2016 року та №647 від 01.12.2017 року, виданими АТ "Юганськпасажиравтотранс", архівною довідкою №5368 від 01.12.2017 року, виданою відділом по справах архівів Департаменту по справах адміністрації м.Нефтеюганська, та довідками про розмір заробітної плати №12 від 14.02.2017 року, №112 від 19.09.2017 року, виданими АТ "Юганськпасажиравтотранс".

При цьому, з огляду на вищенаведені норми права, суд першої інстанції помилково зазначив про необхідність надання позивачем до вказаних документів копії строкових трудових договорів за вказані періоди роботи, чи інших документів, які б підтверджували укладення таких договорів, за періоди його роботи у районах Крайньої півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Також, судова колегія критично оцінює посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови в задоволенні позову, на відсутність записів в трудовій книжці позивача про поширення на нього пільг, які надаються працівникові при роботі у районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, оскільки спору, що місцевість, де працював позивач у періоди з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та з 08.06.1987 року 18.09.1991 року, прирівнюється до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоди його роботи у районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі через ненадання строкових трудових договорів.

Доводи апеляційної скарги містять належні та об`єктивно обумовлені міркування, які спростовують наведенні висновки суду першої інстанції та є підставою для їх скасування.

Відповідно до частини 2 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

У той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини 3 статті 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем у даному позові сформульовано позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у період з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та у період з 08.06.1987 року по 31.12.1990 року в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі із застосуванням коефіцієнта кратності, починаючи із 07.03.2019 року, тобто з моменту отримання відмови пенсійного органу у здійсненні вказаного перерахунку за його заявою.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

В даному випадку, судова колегія, в розрізі встановлених обставин справи, з метою повного і всебічного захисту прав позивача доходить до переконання, що перерахунок пенсії позивача повинна проводитись з моменту його звернення до пенсійного органу із заявою за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Зокрема, оскільки позивач з скаргою до пенсійного органу звернувся 19 лютого 2019 року, то саме з цієї дати підлягає виконання рішення суду.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову здійснити перерахунок пенсії з врахуванням кратності трудового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та у період з 08.06.1987 року по 31.12.1990 року в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі без коефіцієнта кратності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, починаючи із 19.02.2019 року, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) із застосуванням коефіцієнта кратності його стажу роботи в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі у періоди з 28.08.1981 року по 04.06.1987 року та з 08.06.1987 року по 31.12.1990 року.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 липня 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.