Справа № 300/87/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6163/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року про закриття провадження (ухвала постановлена судом у складі головуючого судді Грицюка П. П. у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» до міського голови Івано-Франківська Марцінківа Руслана Романовича, заступника міського голови Івано-Франківська Вітенка Миколи Івановича про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» (далі - ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд») звернулося до суду з адміністративним позовом до міського голови Івано-Франківська Марцінківа Р. Р., заступника міського голови Івано-Франківська Вітенка М. І., в якому просить визнати протиправними дії відповідачів щодо перешкоджання йому у доступі до правосуддя, які полягають у перешкоджанні виконанню рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2016 року у справі № 344/16378/15-ц та зобов`язати відповідачів утриматись від вчинення дій щодо перешкоджання виконанню рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2016 року у справі № 344/16378/15-ц.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» подало апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки за своїм характером цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як позивачем оскаржуються виключно владні, управлінські дії відповідачів, які полягали в перешкоджанні доступу до правосуддя і виконанню судового рішення. Крім того, зазначає, що відповідачі не були учасниками відповідного виконавчого провадження, а тому в межах спірних правовідносин діяли як суб`єкти владних повноважень.

Відповідачі подали до суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких покликаються на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просять залишити її без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача - заступника міського голови Івано-Франківська Вітенка М. І. в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 14 березня 2011 року між Івано-Франківською міською радою як орендодавцем та ТзОВ «Розважальний-відпочинковий центр «Гаразд» як орендарем укладено договір оренди землі № 79, згідно з яким передано в користування земельну ділянку площею 4 га для будівництва розважально-відпочинкового центру строком на 3 роки, який на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, продовжено до 16 квітня 2020 року

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 січня 2016 року у справі № 344/16378/15-ц, сторонами у якій є ТзОВ «Розважальний-відпочинковий центр «Гаразд» та ОСОБА_1 , яке набрало законної сили 12 лютого 2016 року, вирішено усунути перешкоди в користуванні орендованою ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» по договору оренди землі № 79 та додаткової угоди до нього від 21 березня 2014 року земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1, та зобов`язати ОСОБА_1 відновити демонтований паркан по межі орендованої ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1.

18 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 50551641 з виконання виконавчого листа № 344/16378/2015, виданого 16 березня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні орендованою ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» по договору оренди землі № 79 та додаткової угоди до нього від 21 березня 2014 року земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , та зобов`язання ОСОБА_1 відновити демонтований паркан по межі такої земельної ділянки. Боржнику ОСОБА_1 надано семиденний строк для добровільного виконання виконавчого документа.

Згідно з актом старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 29 грудня 2018 року при примусовому виконанні виконавчого листа від 16 березня 2016 року № 344/16378/2015 за результатами виїзду за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що боржником в добровільному порядку проводиться виконання рішення суду та виявлено неможливість виконати його в добровільному порядку у зв`язку з перешкоджанням третіми особами виконанню робіт по відновленню демонтованого паркана по межі орендованої ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» земельної ділянки.

В підтвердження обставин перешкоджання третіми особами, зокрема, відповідачами, виконання робіт по відновленню демонтованого паркана по межі орендованої ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» земельної ділянки позивачем надано суду копії публікацій із засобів масової інформації.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір, який виник між сторонами, є приватно-правовим, оскільки виник між сторонами при виконанні рішення суду у цивільній справі.

Апеляційний суд погоджується з тим, що спір є приватно-правовим, оскільки виник на підставі цивільних відносин (договору оренди) між сторонами.

Підстави та порядок закриття провадження в адміністративній справі визначені статтею 238 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. В свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, колегія суддів наголошує, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 815/1121/17.

Як встановлено з матеріалів справи, ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» звернулося до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій відповідачів щодо перешкоджання у виконанні судового рішення у цивільній справі та зобов`язання відповідачів утриматись від вчинення таких дій, оскільки відповідачі своїми діями унеможливлюють відновлення ОСОБА_1 , як боржником у виконавчому провадженні, демонтованого паркану по межі орендованої ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1.

Таким чином, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» з діями посадових осіб Івано-Франківської міської ради - орендодавця земельної ділянки площею 4 га для будівництва розважально-відпочинкового центру, які, на думку позивача, порушують його права та охоронювані законом інтереси, як користувача земельної ділянки, оскільки спрямовані на створення перешкод у використанні згаданої земельної ділянки у визначених договором цілях.

Тобто, предметом розгляду в цій справі є дії посадових осіб органу місцевого самоврядування, тобто суб`єктів, наділених владно-управлінськими функціями, але які випливають з реалізації ними їх повноважень як представників орендодавця - власника земельної ділянки - Івано-Франківської міської ради. Тобто, позов спрямований на захист приватного інтересу позивача щодо порушення його прав на користування земельною ділянкою, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Отже, оскаржуючи дії посадових осіб органу місцевого самоврядування, позивач має на меті захист речового права на об`єкт нерухомості (земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 ), використання за цільовим призначенням якої є, на думку позивача, неможливим через дії представників орендодавця - міського голови та його заступника, що підтверджує правильність висновку суду першої інстанції про належність цього спору до цивільної юрисдикції.

Апеляційний суд зауважує, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких дій є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відтак, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного та адміністративного права.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини спрямовані на захист цивільного права позивача, а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є обґрунтованим.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 822/3024/17 (провадження №11-727апп18).

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року про закриття провадження у справі № 300/87/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 15 липня 2019 року.