Справа № 320/2351/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 року № 320/2351/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 , обчисленої за статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з 13515,12 грн до 10133,11 грн внаслідок застосування застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % при проведенні перерахунку пенсії 01.10.2017;

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області щодо перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.10.2017, 01.01.2018, та з 01.07.2018 з розрахунку основної пенсії у зменшеному розмірі - 10133,11 грн, замість належної - 13515,12 грн;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області перерахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року його страхового стажу в розмірі 1,35 % у розмірі 13730.00 грн, починаючи з 01.01.2018 по 01.06.2018, і в розмірі 14050,33 грн, починаючи з 01.07.2018. з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017, відповідачем протиправно було враховано середню заробітну плату за 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 3764,40 грн та застосовано величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%. На думку позивача, перерахунок його пенсії повинен бути здійснений із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу -1,35%, оскільки застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1%, є обмеженням та зменшенням розміру пенсії, що призводить до звуження змісту та обсягу прав позивача на пенсійне забезпечення.

Також, позивач наголосив, що після перерахунку пенсій з 01.10.2017, відповідач продовжував виплачувати пенсію в розмірі не більше максимально допустимого обмеження - 10740,00 грн, позаяк, з січня 2018 року жодних, передбачених законодавством, обмежень щодо розміру пенсій, введено не було.

Відповідач проти позову заперечував, подав до суду письмовий відзив, де зазначив, що згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017, було здійснено осучаснення заробітної плати - враховано показник середньої заробітної плати у розмірі - 3764,40 грн та враховано новий розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, величина оцінки одного року стажу була змінена з 1,35% до 1%. Тому, відповідач вважає, що здійснюючи перерахунок пенсії з урахуванням коефіцієнта трудового стажу 1%, діяв на підставі, у межах та у спосіб, передбачений законодавством України.

Ухвалою суду від 16.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 07.06.2017 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України у м. Славутич Київської області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Розмір пенсії позивача станом на 30.09.2017 був визначений наступним чином: основний розмір пенсії - 13493,24 грн, доплата за понаднормативний стаж - 367,36 грн, додаткова пенсія внаслідок ЧК ІІ категорія - 170,82 грн. Загальний розмір припеченої пенсії - 14031,42 грн.

Проте па підставі частини третьої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою тимчасово обмежено максимальний розмір пенсійних виплат, розмір пенсії до виплати позивачу був обмежений сумою 10740,00 грн.

Надалі, у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%.

Після перерахунку пенсії позивача, сума пенсії до виплати також становила 10740,00 грн і складалась з: 10133,11 грн - розмір пенсії за віком, 367,36 грн - доплата за понаднормовий стаж, 170,82 грн - додаткова пенсія внаслідок ЧК ІІ категорії, доплата до попереднього розміру пенсії - 68,71 грн.

02 квітня 2019 року Позивач звернувся до відповідача з проханням перерахувати та виплатити йому пенсію із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% та без обмеження її максимального розміру на рівні 10740,00 грн.

Відповідач листом від 16.04.2019 №1467/01 повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до положень частини третьої статті 27 Закону № 1058-1V, було встановлено обмеження максимального розміру пенсії, який не може перевищувати 10740,00 грн, а тому, після 01.10.2017 розмір пенсії позивача не зменшився. Також пенсійним органом зазначено, що після проведення індексації пенсій з 01.03.2019, станом на 01.04.2019 загальний розмір пенсії становить 12393,92 грн і включає: основний розмір пенсії - 11855,74 грн, доплату за понаднормовий стаж 367,36 грн, додаткову пенсію внаслідок ЧК II категорії - 170,82 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.10.2017 та виплати пенсії з обмеженням максимального розміру в сумі з 01.01.2018, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вказано, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу передбачений статтею 25 цього Закону та передбачає, що при визначенні коефіцієнта страхового стажу застосовується величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Згідно із частиною першою статті 25 Закону № 1058 в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-V1, яка діяла з 01.01.2008, було передбачено, що за період участі тільки в солідарній системі, величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

При цьому, положеннями частин 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до частини 4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону врегульовано питання перерахунку призначених до 01.10.2017 року пенсій за Законом, який здійснюється органами Пенсійного фонду України самостійно. Водночас, приписами пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону регламентовано питання застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, при призначенні пенсії у період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року.

З матеріалів справи встановлюється, що пенсія позивачу була призначена відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а саме - 07.06.2017, у зв`язку з чим у відповідності до вище вказаних положень підлягала перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Суд звертає увагу на те, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже, у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Важливим для зазначення є також те, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014. В зазначеному рішенні Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно із статтею 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Також відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що застосування відповідачем коефіцієнту страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% при здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 01.10.2017, відповідає вимогам чинного законодавства.

Разом з цим, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що до 01.10.2017 розмір пенсії позивача становив 14050,33 грн, серед яких: 13512,15 грн - розмір пенсії за віком, 367,36 грн - доплата за понаднормовий стаж, 170,82 грн - додаткова пенсія внаслідок ЧК ІІ категорія.

У той же час, враховуючи максимальний розмір пенсії, визначений Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, розмір пенсії виплачуваний позивачу складав 10740,00 грн.

Так, Законом України від 24.12.2015 № 911-У1П «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набув чинності 01.01.2016, частину третю статті 27 Закону № 1058- IV доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10740,00 грн.

Законом України від 06.12.2016 № 1774-У1И «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набув чинності з 01.01.2017 змінено частину третю статті 27 Закону № 1058-1У наступним чином: «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» змінити словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Тобто, на день звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком до відповідача, діяли положення частини третьої статті 27 Закону №1058-1У у редакції Закону №17441- VIII, відповідно до якої, максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. При цьому, тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не міг перевищувати 10740,00 грн.

Отже, з 01.01.2018 у ОСОБА_1 виникло право па отримання пенсії без обмеження її максимального розміру сумою 10740,00 грн.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії, розмір призначеної пенсії зменшено з 14050,33 грн до 10740,00 грн, а тому, суд дійшов висновку, що починаючи з 01.01.2018 пенсія позивачу повинна виплачуватися у раніше встановленому розмірі - 14050,33 грн.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду не достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не повноцінно довів правомірність своїх дій, у зв`язку із чим, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що з підстав звільнення від сплати судового збору, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 не поніс такі судові витрати. Разом із цим, у прохальній частині позову останнім заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши вказане клопотання по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частин 1- 3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Зі змісту вказаних норм убачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як встановлено судом, на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 13.03.2019, платіжні документи щодо сплати коштів за правову допомогу, акт прийому-передачі надання правничої допомоги від 07.05.2019 №1-19 та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно було пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота (надані послуги) знайшла своє відображення у матеріалах справи.

У той же час, на думку суду, розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 25000,00 грн, не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява N 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У даному випадку суд зазначає, що дана справа є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглянута судом без проведення судових засідань, за результатами якої адміністративний позов задоволено не у повному обсязі. Крім того, обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом також не можливо визнати занадто об`ємним. Відтак, на думку суду, є слушними доводи відповідача, що понесені позивачем витрати в сумі 25000,00 грн є не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Таким чином, враховуючи незначний обсяг складених адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, вказаний період часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також відсутність представництва інтересів у судових засіданнях, заявлена сума відшкодування правничої допомоги є неспівмірною, необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області щодо перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.01.2018, виходячи з розрахунку основної пенсії у зменшеному розмірі, замість належної - 14050,33 грн.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області перерахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року його страхового стажу в розмірі 1 % у розмірі 14050,33 грн, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.