Справа № 620/100/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/100/19 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Парінова А.Б. та Ключковича В.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізичної особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2018 №.

Рішенням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення посилаючись на неврахування судом першої інстанції зазначення в платіжних дорученнях позивача в полі «Призначення платежу» реєстраційний номер облікової картки платника податків іншої особи.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать обставини справи, ГУ ДФС у Чернігівській області на підставі вимог пп.20.1.4 п.20.1. ст.20, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 із змінами та доповненнями (далі-Кодекс) була проведена камеральна перевірка ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб, за результатами якої складено акт від 16.11.2018 №796/25-01-53-06/.

Позивачем було надано заперечення від 03.12.2018 (вхідний №8908) до Акту камеральної перевірки щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб, зокрема, надано копії платіжних документів, згідно яких сплата єдиного податку за жовтень, листопад, грудень 2016 року здійснена 18.10.2016 (платіжне доручення №1 від 18.10.2016 ), за січень 2017 року - 18.01.2017 (платіжне доручення №1 від 18.01.2017), за лютий, березень 2017 року - 17.02.2017 (платіжне доручення №2 від 17.02.2017), за квітень, травень 2017 року - 14.04.2017 (платіжне доручення №3 від 14.04.2017), за червень, липень, серпень 2017 року - 14.06. 2017 (платіжне доручення №3 від 14.06.2017), які також наявні в матеріалах справи.

При розгляді відповідачем заперечень, останнім було встановлено, що у наданих позивачем копіях платіжних доручень в полі "ПРИЗНАЧЕННЯ ПЛАТЕЖУ" вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків іншої особи, замість ФОП ОСОБА_1 , а саме замість (вірного) рнокпп НОМЕР_1 в призначенні платежу вказано (не вірний) рнокпп НОМЕР_2 .

Тому, оскільки платіжні доручення, які надані позивачем не відповідали вимогам чинного законодавства, відповідач вказав на порушення п.295.1 ст.295 розділу XIV Глави І Кодексу, та як наслідок, відповідно до Акту камеральної перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області, контролюючим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ПК України, а саме п.295.1 ст.295 - платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Нормами п.122.1 ст.122 ПК України передбачено, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Відповідно п.7 "Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 №666, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.08.2015 за №974/27419 у разі заповнення поля "Призначення платежу" з порушенням вимог, визначених у цьому Порядку, документ на переказ приймається до виконання. При цьому вважається, що платник податків сплачує грошове зобов`язання (код виду сплати 101).

Пунктом 9 вказаного Порядку передбачено, що у разі виникнення будь-яких питань за довідками слід звертатися до територіального органу ДФС за місцем реєстрації.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вказана помилка в платіжних дорученнях була виявлена в липні 2017 року, внаслідок чого позивач звернувся 19.07.2017 до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати сплачені ним кошти, які помилково зараховувались на погашення боргу іншої особи.

Відповідач сплачені позивачем кошти зарахував в рахунок сплати єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , що відповідачем не заперечується та не спростовується.

З наведеного вбачається, що у строк, передбачений п.295.1 ст.295 ПК України, позивач здійснив оплату податкового зобов`язання, проте помилково зазначив у платіжних дорученнях, в полі "ПРИЗНАЧЕННЯ ПЛАТЕЖУ" реєстраційний номер облікової картки платника податків іншої особи.

Разом з тим, на думку колегії суддів, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений п.295.1 ст.295 ПК України, платник податків не вчиняв дій, спрямованих на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

За таких обставин здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений п.295.1 ст.295 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.122.1 ст.122 ПК України.

Позивачем доведено неспростованими доказами те, що ним вживалися заходи для своєчасної та повної сплати єдиного податку, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Крім цього, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, нормами п.122.1 ст.122 Податкового кодексу України встановлена відповідальність за несвоєчасне перерахування, а не за невідповідність даних зазначених в квитанції.

З огляду на наведене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком Чернігівського окружного адміністративного суду про безпідставність притягнення позивача до відповідальності та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: