Справа № 464/593/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6571/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 06 травня 2019 року у справі № 464/593/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Чорна С.З.,

час ухвалення рішення - 06.05.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 06.05.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду міста Львова із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.10.2018 близько 13.14 год. державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Крижко Д.С. складено відносно нього протокол про порушення ним митних правил. Не погоджується з складеним протоколом, оскільки ним були надані документи, які підтверджували неможливість перетину кордону у встановлений термін, а саме: Довідка Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Л/о від 19.10.2018 №7833/55/04-18; копія листа ГУ НП у Львівській області від 17.10.2018 №2711/33V-2018; копія додатку до листа ГУ НП у Львівській області від 17.10.2018 №2711/33/V-2018. Проте надані документ до уваги ними не були прийняті. Після чого він перетнув пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» на транспортного засобі марки «Audi A4» р.н. НОМЕР_1 , VIN - код, НОМЕР_2 , оскільки працює на фірмі «ВІКОМ» м. Вроцлав, Польща та перебуває на тимчасовому консульському обліку у Генеральному консульстві України у Кракові. Після повернення на територію України йому стало відомо про постанову №6455/20900/18 від 27.11.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає дану постанову незаконною та просить її скасувати.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 06 травня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач не доставив автомобіль до органу доходів і зборів та перевищив встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів більше ніж на 10 діб. Зазначає, що ОСОБА_1 не звернувся до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку із якими порушено ці строки.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду міста Львова у справі №464/593/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідною заявою до Львівської митниці ДФС позивач не звертався, оскільки самими працівниками Львівської митниці ДФС зафіксований факт затримки автомобіля марки «Ауді» та здійснено повідомлення працівників поліції, внаслідок чого даний автомобіль було вилучено. Позивач надав обґрунтовані докази на підтвердження відсутністю вини у протермінуванні строку тимчасового ввезення автомобіля.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно рапорта інспектора прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» Шот М.К. під час виконання наказу на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Перевірка документів, виїзд» О 00.05 год. 16.07.2018 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» слідуючи на виїзд з України в Республіку Польщу прибув автомобіль марки «Ауді» р/н НОМЕР_3 під керування ОСОБА_1 . Під час здійснення прикордонного контролю вищезазначеного транспортного засобу відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» відносно т/з марки «Ауді» з номером VIN: НОМЕР_2 .

Згідно відповіді ГУ НП у Львівській області Яворівського відділення поліції Мостиського відділення поліції №9842/55/04-18 від 26.12.2018 вбачається, що 16.07.2018 в Мостиський ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення зі служби « 102» проте, що МПП «Шегині» затримано автомобіль марки «Ауді» р/н НОМЕР_3 з номером VIN: НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 . При перевірці документів спрацювала база даних «Інтерпол», згідно якої вищевказаний автомобіль знаходиться в розшуку, країна ініціатор - Франція. Після чого даний автомобіль був доставлений в Мостиський відділ поліції для проведення подальшої перевірки. 19.10.2018 було отримано відповідь, що згідно даних Генерального секретаріату Інтерпол автомобіль марки «Ауді» р/н НОМЕР_3 знятий з розшуку. 19.10.2018 даний автомобіль повернутий ОСОБА_1 .

Постановою у справі про порушення митних правил №6455/20900/18 від 27.11.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.3 ст.481 Митного кодексу України та накладеного стягнення у вигляді штрафу розміром 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 17 000, 00 гривень. А саме, що ОСОБА_1 ввіз на територію України транспортний засіб особистого користування і не вивіз його в установлений законодавством термін та перевищив строк тимчасового ввезення більше ніж на десять діб.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст. 95 МК України, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України, порушенням митних правил, є перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу.

Частиною 1 статті 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Як зазначено у п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657,обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Згідно із ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як підтверджується матеріалами справи, автомобіль з 16.07.2018 по 19.10.2018 перебував в Яворівському відділі поліції Мостиського відділення, що підтверджується отриманою адвокатом інформацією (відповіддю на запит №9842/55/04-18 від 26.12.2018).

До Львівської митниці ДФС позивач не звертався, оскільки самими працівниками Львівської митниці ДФС зафіксовано факт затримки автомобіля марки «Ауді» та здійснено повідомлення працівників поліції, внаслідок чого автомобіль було вилучено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про відсутність вини у протермінуванні строку тимчасового ввезення автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із визначних принципів юридичної відповідальності взагалі і адміністративної відповідальності зокрема є принцип відповідальності за вину. Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення. Без вини не може бути адміністративної відповідальності. Лише винне, протиправне, суспільно шкідливе діяння тягне за собою адміністративну відповідальність.

Вина це психологічне ставлення правопорушника не лише до протиправного діяння, а й до його наслідків.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо того, що позивач не звертався про обставини подій у зв`язку з якими порушено встановлені строки, колегія суддів відхиляє у зв`язку із тим, що працівниками Львівської митниці повідомлено працівників поліції про перебування автомобіля марки «Ауді» у розшуку.

Щодо посилань апелянта на втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження адміністративного органу, а саме щодо закриття провадження в адміністративній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, ухвалюючи оспорюване рішення, суд першої інстанції діяв в межах своїх повноважень, передбачених КАС України, не втрутився в дискреційні повноваження Львівської митниці ДФС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 06 травня 2019 року у справі № 464/593/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 17.07.2019 року