Справа № 120/430/19-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/430/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

11 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № UA401000/2019/000012/1 від 21.01.2019 року.

В обгрунтування позову зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, визначення митної вартості товару було проведено відповідачем з порушеннями норм чинного законодавства України. Зауважив, що фактично, відповідачу було надано всі документи, обов`язковість яких передбачена нормами Митного кодексу України (далі - МК України), і які підтверджують заявлену митну вартість за першим методом, тобто за ціною договору, а згідно оскаржуваного рішення, відповідачем для визначення митної вартості товару застосовано резервний метод, тобто за ціною щодо ідентичних товарів.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачам подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.01.2019 року позивачем придбано у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль, вживаний, марки "BMW", модель "520dGT", тип кузова - хетчбек, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1995 см3, потужність двигуна - 120 КВТ, календарний рік виготовлення - 2014, модельний рік виготовлення - 2015.

17.01.2019 року позивачем (декларантом) для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 11600 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару вказаної митної декларації декларантом долучено необхідний пакет документів: рахунок-фактура № 19004 від 10.01.2019 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 18.01.2019 року б/н; копію декларації країни відправлення - Нідерланди № 19NLJQQVAZAAUFWD59 від 10.01.2019 року.

За поданою до митного оформлення декларацією спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР), якою сформовано форми контролю за кодами 103-2, 105-2, 106-2, 911-1,з коментарями "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 21100,00 ", з витребуванням документів, які підтверджують митну вартість товару, а також звернути увагу на акт проведеного огляду та врахувати при прийнятті рішення.

18.01.2019 року інспектором митного посту позивачеві були сформоване та направлене повідомлення, що у зв`язку із спрацюванням ризику АСАУР необхідно надати документи для підтвердження митної вартості товару; вказівка про необхідність пред`явлення транспортного засобу 18.01.2019 року за адресою зазначеною в листі; та із зазначенням, що подані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за вказаний товар, тобто декларований автомобіль, а саме, у наданій довідці про вартість перевезення вантажу відсутні відомості про транспортну накладну та інші документи.

18.01.2019 року декларант надіслав відмову в наданні додаткових документів, та зазначив, що оскільки фактично сплачена ціна підтверджується рахунком - фактурою № 19004 від 10.01.2019 року, який одночасно є договором купівлі-продажу на експорт, а також зазначено, що придбаний позивачем автомобіль був транспортований на лафеті, зазначений в митній декларації країни відправника MRN № 19NLJQQVAZAAUFWD59 від 10.01.2019 року.

Після наданої відмови, інспектором було надіслано запит, щодо визначення митної вартості, до спеціалізованого підрозділу митниці - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання.

Так за результатом аналізу поданих до митного оформлення документів: а саме рахунку-фактури (інвойсу) від 10.01.2019 року № NLJQQVAZAAUFWD59 покупцем транспортного засобу BMW 520d GT vin: НОМЕР_1 виступає ОСОБА_3 (а.с.12), а ввозить його на митну територію України ОСОБА_1 , який не зазначений в вищезгаданих документах (рахунок-фактура, МД країни відправлення а.с.12,15). Окрім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 06.01.2019 року № НОМЕР_3 власником ТЗ є компанія ARVAL Belgium NV (а.с.13), а не особа, що здійснює продаж Firma J.Lutgens & Zonen (а.с.12).

21.01.2019 року відповідачем за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації та доданих до неї документів, було прийняте рішення про коригування митної вартості товару № UA401000/2019/000012/1 (а.с.11).

Даним рішенням відповідачем було скориговано митну вартість транспортного засобу з 11600 євро на 21200 євро, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом - графа 31 за кодом 6 рішення про коригування митної вартості.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Згідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 Митного кодексу України) .

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд у подібних правовідносинах, викладеній у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі № 21-127а15 та від 02.06.2015 у справі № 21-498а15.

Відповідно до частини 2 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Із матеріалів справи слідує, що у договорі купівлі-продажу (інвойсу) №NLJQQVAZAAUFWD59 від 10.01.2019 року зазначено вартість транспортного засобу, марки BMW 520d GT vin: НОМЕР_1 , модель "520dGT", тип кузова - хетчбек, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1995 см3, потужність двигуна - 120 КВТ, календарний рік виготовлення - 2014, модельний рік виготовлення - 2015.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем при встановленні митної вартості транспортного засобу не було враховано пошкодження, які мав транспортний засіб. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що вказані пошкодження були зафіксовані в акті, але враховані не були, тому що митне оформлення не можливо провести через блокування ароматизованою системою аналізу та управління ризиками митного оформлення.

При цьому, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Даний висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі № 805/2713/16-а.

Також відповідачем не було здійснено, будь яких інших дій для визначення митної вартості. Позивач самостійно звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на що отримав висновок експерта за результатами проведення автотоварозначного дослідження № 569/19-21 від 04.02.2019 року в якому вказано, що автомобіль має механічні пошкодження, характерні для отримання внаслідок ДТП, для усунення яких потрібний відновлювальний ремонт. Висновок експертизи вказує на те, що вартість не розмитненого, бувшого у використані автомобіля BMW 520d GT vin: НОМЕР_1 , 2014 року виготовлення складає 11169,00 Євро.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта стосовно того, що відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 10.01.2019 року № NLJQQVAZAAUFWD59 покупцем транспортного засобу BMW 520d GT vin: НОМЕР_1 виступає ОСОБА_3 , а ввозить його на митну територію України ОСОБА_1 , який не зазначений в вищезгаданих документах (рахунок-фактура, МД країни відправлення). В судовому засіданні представником відповідача визнано, що після того як було винесено рішення про коригування митної вартості, на адресу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України надійшов лист, в якому зазначено, що при оформленні товаросупровідних документів було допущено помилку та дане питання вже не є спірним.

Судова колегія також вважає безпідставними твердження апелянта щодо стягненого судом першої інстанції судового збору з відповідача. Рішенням суду першої інстанції стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_2 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 6 763,59 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці ДФС (21034, м.Вінниця, вул.Лебединського, 7, ). Відповідач вважає, що позивачем заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру, саме тому сплачено 768,40 грн. відповідно до квитанції № ПН25098С1 від 06.02.2019 року.(а.с.2)

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення № UA401000/2019/000012/1 від 21.01.2019 року про коригування митної вартості товару в сумі 21200 євро. Позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 до Вінницької митниці ДФС мають характер майнового спору та позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 6 763,59 грн. Саме тому позивачем було доплачено судовий збір у сумі 5 995,19 грн., відповідно до квитанції 0.0..1 (а.с.41).

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи, врахувавши всі встановлені обставини та доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору купівлі - продажу (інвойсу) № NLJQQVAZAAUFWD59 від 10.01.2019 року.

У свою чергу, митним органом не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору купівлі - продажу (інвойсу) № NLJQQVAZAAUFWD59 від 10.01.2019 року, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення Вінницької митниці ДФС №UA401000/2019/00012/1 від 21.01.2019 про коригування митної вартості товарів року є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, не доведено правомірність прийнятого рішення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/00012/1 від 21.01.201 року.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним критеріям рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року відповідає.

В силу ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 липня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В.