Справа № 802/1410/18-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 802/1410/18-а
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року за виключними обставинами у справі № 802/1410/18-а задоволено частково. Скасовано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задоволено частково. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року у справі скасовано. Прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести з 25 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В решті в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
З позицією колегії суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 09 липня 2019 року, не погоджуюсь, а тому вважаю за необхідне викласти окрему думку по даній справі.
Так, в травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення №1127/Д-12 від 23 квітня 2018 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області "Про відмову в перерахунку пенсії". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести з 06 лютого 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задоволено. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року у даній справі скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Конституційного Суду № 1-р(II)/2019 від 25.04.2019 положення ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII в частині "дійсної строкової" визнано неконституційним.

03 травня 2019 року, на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року за виключними обставинами.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначає про те, що у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду № 1-р(II)/2019 від 25.04.2019 року він має право на перерахунок та виплату пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з чим просить переглянути за виключними обставинами постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року - без змін.

За результатом розгляду заяви позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року, колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення. Зокрема, у зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України (другий сенат) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), колегія суддів прийшла до висновку, що у ОСОБА_1 виникло право на здійснення обумовленого вимогами ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» перерахунку пенсії з дати прийняття даного рішення.

Проте, оцінюючи доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року, не можу погодитись з позицією колегії Сьомого апеляційного адміністративного суду у даній справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

При цьому, Верховний Суд в ухвалах від 08.05.2018 у справі №820/1148/18 та від 21.05.2018 у справі №816/1159/18 дійшов висновку про те, що право на обчислення пенсії по інвалідності згідно з ч.3 ст.59 Закону № 796-XII виникає у особи лише за наявності у сукупності трьох умов:

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби".

З урахуванням вказаної правової позиції колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про те, що згідно зі встановленими у справі обставинами позивач не відповідає умові, зокрема, щодо участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби. У зв`язку з цим постановою від 07 листопада 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задоволено, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року скасовано, в задоволенні позову позивачу відмовлено повністю.

Рішенням Конституційного Суду№ 1-р(II)/2019 від 25.04.2019 визнано неконституційним положення ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII в частині "дійсної строкової", за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди під час обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Водночас, відповідно до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, Конституційний Суд України уповноважений визначати у своєму рішенні момент втрати чинності законів, інших актів або їх окремих положень, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

В резолютивній частині рішення № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 зазначено, що словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, визнано неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019 року. При цьому вказане рішення не має зворотної сили.

У період з 01.10.2017 року до 25.04.2019 року словосполучення "дійсної строкової служби", що містилося в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, було чинним.

Таким чином вважаю, що висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року не можуть бути підставою для перерахунку та виплати пенсії позивачу в період з 01.10.2017 року до 25.04.2019 року відповідно до заявлених позивачем позовних вимог.

Аналогічна правова позиція щодо перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі п.1 ч.5 ст.361 КАС України, висловлена Верховним Судом у постанові від 19 листопада 2018 року у справі №755/4893/18, в ухвалах від 24 травня 2019 року у справі №816/99/18 та від 03 червня 2019 року у справі №818/1131/17.

Зокрема, врахувавши положення чинного законодавства, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин правової норми, яка визнана неконституційною, оскільки вона втрачає силу з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України та не має зворотної сили.

Згідно з ч.1 ст.341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Отже, при вирішенні справи суд враховує висновки суду касаційної інстанції в тому числі і щодо застосування норм процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням положень законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, вважаю що підстави для перегляду за виключними обставинами та скасування постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року відсутні, тому заява позивача про перегляд вказаного судового рішення за виключними обставинами задоволенню не підлягає.

Суддя Сторчак В. Ю.