Справа № 222/719/19
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/719/19
Провадження № 2-а/222/22/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

з участю секретаря Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське, за участю позивача ОСОБА_1 , справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бардах Семена Федоровича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати дії поліцейського роти № 2 1 батальйону УПП в Донецькій області лейтенанта поліції Бардах С.Ф., щодо застосування несертифікованого технічного засобу вимірювання швидкості «TruCAM», який було виключено з державного реєстру незаконними, та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 10966234.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 24.04.2019 року поліцейський роти № 2 1 батальйону УПП в Донецькій області лейтенант поліції Бардах С.Ф. виніс постанову серії ЕАВ № 10966234 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до змісту постанови, Бардах С.Ф. керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 (власник), д/н НОМЕР_1 в Лівобережному районі м. Маріуполя по вул. Набережна перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., а саме на 23 км/год., рухався зі швидкістю 73 км/год., чим порушив п. 1.2.4 ПДР - Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год). Проте, з даною постановою він не згоден, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з того, що вимірювання швидкості руху його автомобіля було проведено за допомогою несертифікованого технічного засобу.

Ухвалою судді від 06.05.2019 року вищенаведена позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

21.05.2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви, про що надав відповідну письмову заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 21.05.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні Володарського районного суду Донецької області. Крім цього, відповідачу роз`яснено що він за три дні до початку судового засідання має право подати відзив на позов та докази у разі заперечення позовних вимог за наявності. Також відповідачу роз`яснено його обов`язок відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, надати суду всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також стороні відповідача разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Між тим слід зазначити, що від відповідача надійшло поштою письмове клопотання про передачу справи за підсудністю на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду, яке ухвалою суду від 12.07.2019 року, що не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання, було залишено без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду справи підтримав позовні вимоги з вищезазначених підстав та наполягав на їх задоволенні. Також суду пояснив, що дійсно 24.04.2019 року він рухався на автомобілі по вулиці Набережній в м. Маріуполі та був зупинений патрулем поліції, які йому повідомили, що він перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху. Він заявив клопотання про перенесення розгляду справи на інший час, оскільки є юридично необізнаною особою та бажає скористатися правовою допомогою фахівця в галузі права, проте йому в цьому було відмовлено, та продемонстровано технічний прилад, на покази якого, він нічого заперечити не зміг, так як він юридично необізнаний. Свою вину у перевищенні швидкості, на місці зупинки він не визнавав, проте поліцейський склав на нього оскаржувану постанову, якою безпідставно наклав на нього штраф. Також пояснив, що прилад, яким вимірювалася швидкість руху є несертифікованим, а тому його дані не можуть братися до уваги. Вважає постанову незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Бардах С.Ф. в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте, надіслав суду поштою відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги сторони позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження останнім не надано належних та допустимих доказів, крім того позивачем не надано доказів порушення процедури розгляду справи. Також зазначив, що під час несення служби на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ» (а саме м. Маріуполь по вул. Набережна) 24.04.2019 року екіпажем «Чайка» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCаmLTI 20/20 (серійний номер ТС000788) було виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу ВАЗ 21099 н/з НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено. Під час розгляду справи про адмінправопорушення, він як інспектор поліції представився водію ОСОБА_1 та останньому було доведено суть скоєного правопорушення, встановлено його особу, та роз`ясненні його права. За наслідками розгляду адміністративної справи, дослідивши докази, встановивши факт вчинення водієм адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, на останнього, на місці, було складено оскаржувану постанову. При винесені постанови дотримано положення ст.ст. 252, 258, 280 КУпАП, а саме з`ясовано всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи, та надана оцінка всім доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Також при застосуванні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. було враховано положення ст.ст. 33, 284 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Крім цього доводи позивача з приводу не роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП спростовуються відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного, тим паче, що клопотання останнього про ознайомлення з відеофіксацією правопорушення було задоволено. Між тим доводи позивача з приводу незаконності використання органом поліції лазерного вимірювача швидкості TruCаmLTI 20/20 не відповідають дійсності, оскільки зазначений прилад було ввезено на територію України та введено в експлуатацію до моменту виключення його з Державного реєстру, а вся послідуюча прийнята нормативна - правова база не розповсюджується на законність його застосування. Також зазначив, що вимоги позивача, щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень (поліцейського) протиправними не можуть бути задоволенні, оскільки вирішення даного питання в розумінні положень ст. 286 КАС України не входить до компетенції місцевого загального адміністративного суду. Таким чином, враховуючи, що доводи сторони позивача на які він посилається як на підставу задоволення позовних вимог не підтверджені доказами, а факт порушення останнім ПДР України та правомірності дій інспектора підтверджується відеозаписом, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, постанова відповідає вимогам закону, є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Крім цього відповідач у відзиві просив суд розглянути справу без його участі та додав оптичний диск з відеозаписом та копії письмових доказів (фотороздруківку, свідоцтво, сертифікат, експертні висновоки, лист).

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившегося відповідача.

Вислухавши пояснення сторони позивача, розглянувши заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, відеозапис, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1096234 від 24.04.2019 року винесеної інспектором роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бардах Семеном Федоровичем позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 24.04.2019 року о 12-54 год. м. Маріуполь по вул. Набережна керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 н/з НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., а саме на 23 км/год., рухався зі швидкістю 73 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР - Порушення швид. режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год.) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно п. 12.4. ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого їх захисника представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, Розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція) регламентовано процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, п.9 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Пунктом 4 зазначеного Розділу Інструкції передбачено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржити постанову по справі.

Як вбачається з дослідженого відеозапису наданого відповідачем (файл ; час 12:55:55), водій ОСОБА_1 під час розгляду справи про адмінправопорушення, після роз`яснення йому прав, зокрема ст. 63 Конституції України та ст. 263 КУпАП, заявив клопотання про перенесення розгляду справи на інший час з причини надання йому можливості скористатися правовою допомогою, оскільки він є юридично необізнаною особою, але поліцейський зазначене клопотання відхилив, посилаючись на те, що в цьому немає необхідності та не знання законів не звільняє від відповідальності, і розгляд справи було продовжено з послідуючим складанням оскаржуваної постанови.

Таким чином відповідач розглянув справу та прийняв рішення (виніс оскаржувану постанову) не забезпечивши особі, яка притягується до адміністративної відповідальності права на захист, що є грубим порушенням прав останнього гарантованих Конституцією України, Законами України, зокрема ст. 268 КУпАП та ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, ратифікованою державою учасницею - Україною 17.07.1997 року (дата набуття чинності для України 11.09.1997 р.), яка є частиною Національного законодавства.

Між тим слід зазначити, що позивач, в позовній заяві, як на підставу задоволення позовних вимог, не посилається, на обставину щодо порушення його прав, зокрема права на захист, під час розгляду відповідачем відносно нього адміністративної справи.

Проте, відповідно положень ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що судом під час судового розгляду встановлено порушення прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень при розгляді відповідної адміністративної справи, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав позивача, відступити від меж розгляду позову, та прийняти до уваги під час розгляду даної справи обставини, щодо порушення права на захист позивача під час винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було забезпечено останньому право скористатися правничою допомогою, що в свою чергу призвело до грубого порушення прав особи, яка притягується до адмінвідповідальності, зокрема права на захист, та як наслідок призвело до прийняття відповідачем незаконного рішення в адміністративній справі, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з надісланням відповідачу адміністративної справи на новий розгляд.

Між тим слід зазначити, що відповідачу під час нового розгляду справи слід дотриматися порядку розгляду справи визначеного п.9 Розділу ІІІ Інструкції та надати можливість особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (позивачу) під час нового розгляду справи скористатися правничою допомогою.

Також слід зазначити, що вимоги позивача про визнання дій відповідача незаконними, не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до положень ч.3 ст. 286 КАС України, якою визначено повноваження суду щодо прийняття рішень в зазначеній категорії справ, визнання дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень незаконними не передбачено.

Інші доводи сторін та надані відповідачем копії документів не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 9, 222, 268, 278, 280, 283, 288 КУпАП, ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бардах Семена Федоровича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1096234 від 24.04.2019 року складену інспектором роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бардах Семеном Федоровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ч.1 ст. 122 КУпАП надіслати на новий розгляд до компетентного органу - інспектору роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції Бардах Семену Федоровичу.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Є.О. Подліпенець