Справа № 336/846/19 (2-а/336/43/2019)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2019 року м. Дніпросправа № 336/846/19 (2-а/336/43/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максима Вікторовича

на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року (головуючий суддя Зарютін П.В.)

у справі № 336/846/19

за позовом ОСОБА_1

до інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максима Вікторовича

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максима Вікторовича, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо складення постанови серії ЕАВ № 883233 від 30.01.2019 про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ №883233 від 30.01.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив права позивача. Також позивач зазначає, що правила дорожнього руху позивач не порушував, покажчик повороту при зміні напрямку руху позивачем був увімкнений.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ №883233 від 30.01.2019, винесену інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максимом Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь державного бюджету судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що відповідачем не надано жодного доказу, на підставі якого встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Скаржник зазначає, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення виявлено відповідачем візуально під час несення служби по охороні публічного порядку в м. Запоріжжі та здійсненні нагляду за дорожнім рухом. Крім цього, скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з УПП в дохід держави судового збору, зазначає, що такий висновок не відповідає нормам законодавства, оскільки позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 30.01.2019 інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максимом Вікторовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 883233, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП України.

Підставою для складення означеної постанови став встановлений відповідачем факт, що позивач ОСОБА_1 30.01.2019 о 21:26 год., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний державний знак НОМЕР_1 , в м. Запоріжжі по вул. Космічна, 140, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні руху, чим порушив п. 9.2.б ПДР України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 9.2 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку, як зазначає відповідач, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення виявлено відповідачем візуально, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення.

Втім сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається на підставі доказів, які доводять винуватість особи у вчиненні правопорушення, і ніяк не може заміняти відповідні докази чи розцінюватись як доказ винуватості особи.

Інші наявні матеріали справи не підтверджують зазначеного відповідачем в оскаржуваній постанові факту порушення позивачем п.9.2 «б» ПДР.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення п.9.2 «б» Правил дорожнього руху, що свідчить про необґрунтованість постанови ЕАВ №883233 від 30.01.2019 про накладення адміністративного стягнення серії через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано скасовано постанову про адміністративне правопорушення ЕАВ №883233 від 30.01.2019.

Щодо висновку суду першої інстанції про стягнення з Департаменту патрульної поліції судового збору у розмірі 704,80 грн. апеляційний суд зазначає таке.

Приймаючи рішення в цій частині, суд першої інстанції виходив з приписів ч.1, 5 ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір», яким визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, позивача не віднесено до кола суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення не належать до об`єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Разом з цим питання справляння судового збору, крім Закону України «Про судовий збір», регулюється іншим законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до абз.ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, на яку посилається суд першої інстанції, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз.2 ч.5 ст.139 КАС України).

Вказана норма ч.5 ст.139 КАС України за своєю правовою суттю має компенсаційний характер, передбачає стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень виключно на користь осіб, які такі судові витрати понесли.

Ані вказана правова норма, ані інші положення Кодексу адміністративного судочинства України, які регулюють питання розподілу судових витрат, не встановлюють правила, за яким на відповідача (суб`єкта владних повноважень) покладається обов`язок сплати судового збору за подання адміністративного позову особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Отже, якщо не передбачено сплати судового збору за подання позовної заяви у справах про оскарження постанов в справі про адміністративне правопорушення, то він і не підлягає стягненню з відповідача (суб`єкта владних повноважень) у разі задоволення позову.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Управління в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає скасуванню, в іншій же частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Чухно Максима Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року у справі № 336/846/19 в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, місце знаходження за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд 3) на користь державного бюджету судових витрат по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. скасувати.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року у справі № 336/846/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили згідно ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко