Справа № 340/530/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/530/19
(суддя Петренко О.С., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі № 340/530/19 за позовом приватного підприємства «Н.В. Плюс» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити пенні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Н.В. Плюс» 25 лютого 2019 року звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач-1), Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі відповідач-2), згідно з яким, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 16.01.2019 року №1052537/36415883 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 14.12.2018 року на суму 39062,95 грн. ПП "Н.В. Плюс" в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 28.01.2019 року №5072/36415883/2 про відмову в задоволені скарги ПП "Н.В. Плюс";

- зобов`язати відповідача-1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ПП "Н.В. Плюс" №1 від 14.12.2018 року на суму 39602,95 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про протиправність прийнятого відповідачем-1 рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 14.12.2018року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачами не доведена правомірність оскарженого рішення, оскільки критерій ризиковості платника податку застосовано до податкової накладної, а не до платника податку; господарська операція, за результатами якої видано податкову накладну, має реальний характер.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-2 оскаржив його до апеляційного суду з підстав неправильного та неповного дослідження доказів, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що форма квитанції про ненадання повного переліку документів є типовою; в рішенні відповідача-2 про відмову в реєстрації податкової накладної чітко зазначено, що позивачем не надано копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи і т.д.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що позивач не має в наявності і не може мати первинних документів, що підтверджують походження товару, його якість, придбання, транспортування, зберігання і т.і., оскільки не є та не був його власником, а лише здійснював реалізацію на експорт цього товару.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, наступне.

01.11.2017 року між ПП "Н.В. Плюс" (Комісіонер) та ТОВ "Львівська пивна компанія" (Комітент) укладено договір №01/11-1К комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції (а.с.25-28). Предметом укладеного договору є: здійснення реалізації на експорт з України товару, що належить Комітенту на праві власності (найменування товару, асортимент, кількість і ціна визначаються в Додатках до Договору); укладення експортних договорів (контрактів) купівлі продажу, оформлення і підписання інших необхідних для здійснення продажу документів в інтересах комітента, а також діяти в інтересах комітента в рамках вже укладених зовнішньоекономічних контрактів; інші дії, пов`язані з вищевказаними операціями.

На виконання умов договору, сторонами підписано:

додаток №6 до Договору комісії №01/11-1К від 01.11.2017р., за яким Комісіонер продає на експорт наступний Товар олія соняшникова нерафінована українського походження, врожаю 2017 року; кількість товару 120 тонн (а.с.29);

додаток №7 до Договору комісії №01/11-1К від 01.11.2017р., за яким Комісіонер продає на експорт наступний Товар олія соняшникова нерафінована українського походження, врожаю 2017 року; кількість товару 310 тонн (а.с.30);

додаток №8 до Договору комісії №01/11-1К від 01.11.2017р., за яким Комісіонер продає на експорт наступний Товар олія соняшникова нерафінована українського походження, врожаю 2017 року; кількість товару 200 тонн (а.с.31);

додаток №9 до Договору комісії №01/11-1К від 01.11.2017р., за яким Комісіонер продає на експорт наступний Товар олія соняшникова нерафінована українського походження, врожаю 2017 року; кількість товару 265 тонн (а.с.32);

додаток №10 до Договору комісії №01/11-1К від 01.11.2017р. (а.с.33)

На виконання умов укладеного договору, сторонами складено акти приймання передачі товару на загальну суму 781,259 тонн (а.с.34-73).

ПП "Н.В. Плюс" (продавець) укладено контракт №0695/18 від 03.09.2018 року з Montgomery sales, LP Ireland (покупець) (а.с.74-78).

За умовами укладеного контракту, продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупці зобов`язуються прийняти товар та здійснити за нього оплату.

Після передачі товару покупцю, продавцем подано на реєстрацію попередню ВМД №7232 від 19.09.2018 року на 785000 кг (а.с.79), а після фактичного відвантаження товару зареєстровано основну ВМД №7262 та №7263 від 19.09.2018 року та сформовано електронну квитанцію про їх реєстрацію 21.09.2018 року, після перетину митної території (а.с.81-85).

Після передачі товару покупцю, продавцем виставлено рахунок №-1 від 21.09.2018 року та №-2 від 21.09.2018 року (а.с.86-87).

Сторонами підписано звіт комісіонера від 14.12.2018 р. (а.с.123-124), виставлено ТОВ "Львівська пивна компанія" рахунок №23 від 14.12.2018 року (а.с.127) та отримано від ТОВ "Львівська пивна компанія" грошові кошти за роботи в розмірі 39062,95 грн., що підтверджено платіжним дорученням №328 від 11.01.2019 року (а.с.128).

ПП "Н.В. плюс" відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України було складено податкову накладну №1 від 14.12.2018 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з отриманою квитанцією, вказана податкова накладна прийнята, але її реєстрацію було зупинено (а.с.129-130).

На виконання діючого на момент подання на реєстрацію податкової накладної пп.201.16.2 ПК України позивачем було направлено на адресу ДФС електронне повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування/ реєстрація яких зупинена з додатками у кількості 93 шт. та поясненнями (а.с.131).

Оскаржуваним рішенням Комісії від 16.01.2019 року було відмовлено у реєстрації вказаної вище податкової накладної. Підставою даних рішень зазначено ненадання платником податку копій документів:

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити) (а.с.132-133).

Позивач 17.01.2019 року оскаржив вищевказане рішення, на що рішенням комісії з питань розгляду скарг 28.01.2019 року залишено скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в ЄРПН без змін (а.с. 134-135).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача-2 та зобов`язання відповідача-1 зареєструвати зазначену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржених рішень відповідачів.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до підпункту 16.1.2, 16.1.3 пункт 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України), платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпунктів а, б пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з приписами норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 (далі Порядок №1246 у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 204), податкова накладна є електронним документом, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пункту 12 зазначеного вище Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Аналогічні приписи наведені у підпункті 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно з яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок) передбачено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п.п. 12, 13 Порядку у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями пп. 3 п. 13 Порядку передбачено зазначення «критерій(ї) ризиковості платника податку» та/або «критерій(ї) ризиковості здійснення операцій».

Критерії ризиковості платника податку визначені у п. 1 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, а критерії ризиковості здійснення операцій - у п. 2 зазначеного листа.

Згідно з п. 2 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 податкові накладні / розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій.

Отже, податкові накладні / розрахунки коригування підлягають перевірці саме на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій, перелічені у п. 2 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18.

Натомість на відповідність критеріям, передбаченим у п. 1 вказаного листа, перевіряються саме платники податку.

Також п. 1 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 передбачено, що у разі виявлення, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

У свою чергу п. 1.6 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 містить 7 критеріїв, за якими комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків.

Зазначені норми вказують на те, що підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є встановлення невідповідності: платника податку - критеріям ризиковості платника податку, а податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції. У разі встановлення невідповідності платника податку критеріям, що перелічені у п. 1.6 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної необхідно зазначити, який саме із перелічений у критерії було виявлено.

У квитанції від 29.12.2018 в якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної від 14 грудня 2018 року № 1 зазначено: «ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку». Посилання на невідповідність податкової накладної критеріям, визначеним для перевірки ризиковості операцій - відсутні. Також відсутні посилання на те, який саме із семи передбачених п. 1.6 критеріїв було встановлено у цьому випадку.

Таким чином, приймаючи рішення про зупинення реєстрації спірної податкової накладної відповідач не виконав вимоги пп. 3 п. 13 Порядку, оскільки зазначені у квитанції від 29.12.2018 відомості не дають можливості однозначно встановити: критерії ризиковості кого саме було виявлено: платника податків чи податкової накладної (операції); який саме із семи критерії, передбачених п. 1.6 листа ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 був виявлений у цьому випадку.

У відповідності до п. 14 Порядку перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15 січня 2019 року позивачем направлено повідомлення №13 про подання пояснень та копій фінансово-господарських документів (у кількості 93 шт.) щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено.

Відповідно до п. 21 Порядку підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

В оскаржуваному рішенні від 16 січня 2019 року №1052537/36415883 (а.с. 132) зазначено, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної стало ненадання платником податків:

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документів, які не надано підкреслити) (а.с.132-133).

В оскаржуваному рішенні Комісії від 28 січня 2019 року (а.с. 135) зазначено, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної стало надання платником податків:

- копій документів, які складено з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією рішення про задоволення скарги.

При вирішенні цієї справи колегія суддів виходить із того, що ненадання документів, передбачених п. 14 Порядку, може бути підставою для відмови у реєстрації податкової накладної виключно за умови, що такі документи повинні були складатися згідно з умовами договору або вимог закону та перебували або повинні були перебувати у розпорядженні платника податків.

Між тим, як зазначено позивачем, та не спростовано відповідачами, позивач не має в наявності і не може мати первинних документів, що підтверджують походження товару, його якість, придбання, транспортування, зберігання і т.і., оскільки не є, та не був його власником, а лише здійснював реалізацію на експорт цього товару.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні не зазначено (не підкреслено) яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. При цьому, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладених, який міститься у п. 14 Порядку, є загальним.

При визначенні переліку документів, які є об`єктивно необхідними для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, Комісія зобов`язана враховувати особливості господарської операції, у зв`язку з вчиненням якої складено податкову накладну та у кожному випадку застосувати індивідуальний підхід до вирішення питання про те, чи є надані платником податків документи і пояснення достатніми для прийняття рішення.

Згідно з постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18 загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, посилаючись на відсутність окремих документів, як на підставу для відмови у реєстрації податкової накладної, комісія зобов`язана була чітко вказати перелік таких документів із зазначенням обґрунтування необхідності їх надання. Саме по собі загальне посилання на ненадання певних документів, можливість подання яких передбачена п. 14 Порядку, не є виконанням вимог щодо форми і змісту індивідуального акту.

Між тим, копії документи, що підтверджують виконання умов договору №01/11-1К комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції, позивачем контролюючому органу було надано, їх копії наявні в матеріалах справи та вони на думку суду підтверджують здійснення позивачем господарської операції.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що оскаржувані рішення відповідачів є необґрунтованим та незаконним та обгрунтовано скасовані судом першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі № 340/530/19 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 11 липня 2019 року.

Повне судове рішення складено 12 липня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко