Справа № 440/1713/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1713/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ніценко А.О.,

представника позивача - Крамаренко О.П.,

представника відповідача - Тищенко О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

15.05.2019 Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі також - позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" (надалі - ТОВ "Сервіс-Будмонтаж") про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 23900,00 грн та пені у розмірі 358,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у порушення вимог статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідачем у 2018 році не виконано нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, що є підставою для застосування вказаних вище сум адміністративно-господарських санкцій та пені.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1713/19.

Відповідач позов не визнав. Надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.22-28), в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Звертав увагу на те, що підприємством виконано обов`язок щодо створення робочих місць для інвалідів в 2018 році та вжито усіх залежних від нього заходів щодо підшукування таких працівників з подальшим працевлаштуванням на підприємстві, тобто здійснено всі дії, передбачені чинним законодавством щодо недопущення правопорушення.

25.06.2019 позивачем до суду подано відповідь на відзив, у якій наполягав позовних вимогах, оскільки у відзиві не наведено норм, які б визначали перелік підстав для звільнення роботодавця, який не виконує норматив від сплати адміністративно-господарських санкцій та пені (а.с.104).

У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" () у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа 24.03.2015 номер запису в ЄДР №0009221 (а.с.95).

08.02.2018 ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" подано до Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік (форма № 10-ПІ) (а.с.7).

Згідно відомостей, зазначених у Звіті, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) у 2018 році становила 10 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 1 особа, а кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) - 1 особа.

Як повідомив у судовому засіданні представник позивача, ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" не дотримано норматив робочих місць протягом 2018 року, лише 24.09.2018 було прийнято на роботу працівника що має інвалідність.

Беручи до уваги дані звіту, позивачем розраховано суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, виходячи із кількості незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів (1 особа), - 23900,00 грн (а.с.8).

З огляду на прострочення відповідачем терміну оплати адміністративно-господарських санкцій на 25 днів (з 16.04.2019 по 10.05.2019) позивачем нараховано пеню у сумі 358,50 грн (а.с.8).

Надаючи оцінку обґрунтованості позовної вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені із відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Отже, чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємства обов`язку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для підприємств жодних обмежень щодо обов`язку працевлаштування інвалідів.

За змістом частини першої статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Частиною другою статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно з частинами 1, 2 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

В силу приписів частини третьої статті 217 Господарського кодексу України крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (частина четверта статті 217 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1, 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Із аналізу вищенаведених норм суд вбачає, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця, передбачені Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення, і підлягають застосуванню у разі, якщо суб`єкт господарювання не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною третьою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частиною першою статті 18 цього Закону встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

З наведених норм статей 18, 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" вбачається, що підприємства здійснюють самостійно працевлаштування інвалідів, але виходячи з вимог статті 18 вказаного Закону.

Отже, стаття 18 Закону не встановлює правил, за якими підприємство було б зобов`язано самостійно здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

Частиною третьою статті 18 Закону визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 "Про затвердження форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" затверджено форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Відповідно до приписів пункту 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, (у редакції чинній до 07.02.2017) форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії (й).

Згідно з приписами пункту 5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, (у редакції чинній з 07.02.2017) форма N 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З огляду на вищезазначене, звіт за формою 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство для працевлаштування.

За таких обставин неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме неподання звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості є порушенням вищезгаданих норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду України від 9 липня 2013 року та 19 листопада 2013 року (справи №№ 21-200а13, 21-397а13 відповідно), у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі 825/1276/18.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що середньооблікова чисельність працівників ТОВ "Сервіс-Будмонтаж", згідно табелів обліку робочого часу, у січні 2018 році становила 6 осіб (а.с.48), у лютому 2018 року - 7 осіб (а.с.47), у березні 2018 року - 7 осіб (а.с.46), у квітні 2018 року - 7 осіб (а.с.45), у травні 2018 року - 7 осіб (а.с.44), у червні 2018 року 12 осіб (а.с.43), у липні 2018 року - 11 осіб (а.с.42), у серпні 2018 року - 12 осіб (а.с.41), у вересні 2018 року - 14 осіб (а.с.40), у жовтні 2018 року - 13 осіб (а.с.39), у листопаді 2018 року - 15 осіб, у грудні 2018 року - 16 осіб (а.с.37). Вказане також підтверджується штатним розписом ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" (а.с.49-70).

Враховуючи вимоги статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" з червня 2018 року у відповідача виник обов`язок щодо працевлаштування осіб з інвалідністю на підприємстві.

Як свідчать матеріали справи наказом директора ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" від 16.04.2018 №1-і створено робоче місце на підприємстві для працевлаштування особи з інвалідністю на посаду комірника (а.с.32).

Крім того, наказом директора ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" від 17.09.2018 №2-і створено ще одне робоче місце на підприємстві для працевлаштування особи з інвалідністю на посаду прибиральник службових приміщень (а.с.31).

На запит суду Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості Полтавського обласного центру зайнятості повідомив, що ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" подавалася до центру зайнятості звітність форми З-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)": 17.04.2018, 04.06.2018, 06.07.2018, 06.08.2018, 18.09.2018 (а.с.20).

Копії вказаних звітів надані відповідачем та залучені до матеріалів справи (а.с.79-89)

Таким чином, відповідач у квітні 2018 року, а також у період: з червня 2018 року по вересень 2018 року інформував Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості Полтавського обласного центру зайнятості про наявність вакансій для інвалідів на ТОВ "Сервіс-Будмонтаж".

Згідно з листом Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості Полтавського обласного центру зайнятості від 04.06.2019 №984/16/50/2-19 (а.с.20) ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" були направлені шість осіб з інвалідністю, з яких в корінці направлення 3 особи отримали відповідь "не відповідає вимогам", 2 особи отримали відповідь "вакансія зайнята", 1 особа відмовилась від працевлаштування.

Наказом директора ТОВ "Сервіс-Будмонтаж" від 24.09.2018 №21-К "По кадрам" прийнято ОСОБА_1 на посаду прибиральника службових приміщень з 25.09.2018 (а.с.92).

Довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №183502 підтверджено, що ОСОБА_1 має третю групу інвалідності з 01.02.2013, інвалідність встановлена безтерміново (а.с.93).

Відтак суд приходить до висновку, що відповідачем виконано обов`язок щодо створення робочих місць для інвалідів та вжито всіх залежних від нього заходів щодо підшукування таких працівників та у вересні 2018 року працевлаштовано на підприємстві особу з інвалідністю.

При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій, суд виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій, при цьому враховує, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

Оскільки доказів того, що підприємство не створило робочі місця для інвалідів, відмовляло інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано, а тому в останнього не було підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені.

Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" (вул. 29 Вересня, буд. 7-Б, офіс 5, м.Кременчук, Полтавська область, 39605, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 липня 2019 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко