Справа № 480/1237/19
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 липня 2019 року

м. Київ

справа № 480/1237/19

адміністративне провадження № К/9901/18938/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів: Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі № 480/1237/19 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2018 року державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 75727,84 грн. в межах виконавчого провадження №55233873 з виконання рішення Зарічного районного суду міста Суми про стягнення з позивача боргу на користь ПАТ «ПроКредит Банк» .

В обґрунтуванні своїх позовних вимог скаржник зазначив, що 23 листопада 2017року старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області відкрито виконавче провадження № 55233873 з примусового виконання виконавчого листа № 591/6581/16-ц, виданого 23 травня 2017року Зарічним районним судом міста Суми про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 769983,99 грн. на користь ПАТ «ПроКредитБанк». 02 серпня 2018 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, згідно п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 75727,84 грн.

Із врахуванням викладеного, виконавче провадження № 55233873 з примусового виконання виконавчого листа № 591/6581/16-ц, виданого 23 травня 2017 року Зарічним районним судом міста Суми, закінчено у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 02 серпня 2018 року про стягнення виконавчого збору ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року, у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанови відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що старший державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови про стягнення збору діяв у відповідності до ст. 26, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами ч. 1 ст. 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених ст. 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішення органу державної виконавчої служби, щодо стягнення виконавчого збору.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, що починаючи з часу відкриття виконавчого провадження листопад 2017 року по час його закінчення серпень 2018 року, старшим державним виконавцем вчинялися дії з примусового виконання виконавчого листа № 591/6581/16-ц, що відповідає вимогам ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» та надавало можливість до прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ.

Посилання скаржника на позицію висловлену у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г є безпідставними, з огляду на різний характер правовідносин та обставин справи, а також різницю дії Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, позиція висловлена у наведеній скаржником постанові, та Законі України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII який діє на теперішній час.

Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі № 480/1237/19.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Яковенко

Судді І.В. Дашутін

О.О. Шишов