Справа № 320/1981/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

17 липня 2019 року м. Київ Справа № 320/1981/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши

позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до проГоловного управління ДФС у Київській області визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача, що виявились у внесенні до Єдиного реєстру платників єдиного податку інформацію про анулювання з 12.11.2016 свідоцтва платника єдиного податку, виданого позивачу; зобов`язати відповідача виключити з Єдиного реєстру платників єдиного податку інформацію про анулювання з 12.11.2016 свідоцтва платника єдиного податку, виданого позивачу; зобов`язати відповідача з 12.11.2016 поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку та включити інформацію про нього до Єдиного реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку.

12.07.2019 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2019.

Вирішуючи питання щодо приведення представником позивача позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд в ухвалі від 22.04.2019 вказав, що позов подано позивачем після закінчення строків, встановлених законом.

Так, предметом даного адміністративного позову є дії Головного управління ДФС у Київській області, що виявились у внесенні до Єдиного реєстру платників єдиного податку інформації про анулювання свідоцтва позивача як платника єдиного податку з 12.11.2016.

Водночас з наведеною вище позовною заявою позивач звернувся до суду лише 17.04.2019, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, більше ніж на два роки.

За наведених обставин суд наголосив, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку.

При цьому суд звернув увагу позивача на те, що його посилання на необхідність відрахування шестимісячного строку звернення до суду з 14.02.2019 - дати отримання ним листа Головного управління ДФС у Київській області, яким його повідомлено про те, що він не перебуває на спрощеній системі оподаткування з 10.11.2016 - є необґрунтованими та такими, що не приймаються судом до уваги.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).

Як вбачається зі змісту поданої представником позивача заяви, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом він знову посилається на те, що рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку на адресу позивача контролюючим органом не направлялось, жодних листів від відповідача, зі змісту яких можливо було б встановити обставини скасування реєстрації позивача як платника єдиного податку, позивачем не отримувалось.

За наведених обставин, представник позивача наголошує, що шестимісячний строк звернення до суду слід обраховувати з 14.02.2019 - дати отримання позивачем листа Головного управління ДФС у Київській області, яким його повідомлено про те, що він не перебуває на спрощеній системі оподаткування з 12.11.2016.

Водночас зі змісту заяв, надісланих позивачем територіальним органам Державної фіскальної служби України протягом 2018-2019 року, вбачається, що 20.09.2018 контрагент позивача повідомив його про скасування свідоцтва фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку серії НОМЕР_1 .

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізнався 20.09.2018, а відтак саме з цієї дати і відраховується визначений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду.

При цьому неодноразові звернення позивача протягом 2018-2019 років до контролюючих органів із заявами про виключення із реєстру платників єдиного податку даних про анулювання свідоцтва позивача як платника єдиного податку не можуть розглядатися судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки є суб`єктивними діями самого позивача та, як вже зазначалось судом в ухвалі від 22.04.2019, жодним чином не обмежували його право на звернення до суду з даною позовною заявою у строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд також звертає увагу позивача на положення статей 80 та 114 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у разі неможливості самостійно надати докази позивач має право подати клопотання про витребування доказів судом у строк, зазначений в частині другій статті 79 цього Кодексу, тобто разом з позовною заявою, а також звернутись до суду із заявою про забезпечення доказів, яка може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Водночас судом встановлено, що правом на подання клопотання про витребування необхідних доказів або заяви про їх забезпечення, передбаченим статтями 80, 114 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не скористався.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем не надано.

Суд наголошує, що інститут строків в адміністративному процесі покликаний дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин та сприяти досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулювати учасників адміністративного процесу добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги ту обставину, що представником позивача не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати (видати) позивачу (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.