Справа № 340/500/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/500/19

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року (суддя Черниш О.А.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-95389-53 від 06.11.2018.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідачем порушено строк обчислення боргу по сплаті єдиного внеску, оскільки спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) не направлялася тривалий час, а заборгованість зі сплати єдиного внеску зростала, що свідчить про порушення контролюючим органом процедури прийняття вимоги. Також звертає увагу, що з 2013 по теперішній час проходить військову службу за контрактом, єдиний соціальний внесок сплачується за нього роботодавцем, а тому податковий орган неправомірно вимагає подвійну сплату ЄСВ.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 20.09.2011 по 08.01.2019 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник єдиного внеску.

Також з 2013 року по теперішній час проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , роботодавець сплачує за нього, як за найманого працівника, єдиний соціальний внесок.

Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області сформовано вимогу № Ф-95389-53 від 06.11.2018 про сплату ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 15818,96 грн., яка виникла за період 2017-2018 роки.

Надаючи оцінку правомірності та обґрунтованості оскаржуваної вимоги, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 вказаного Закону для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження останньою, зокрема, підприємницької діяльності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, будучи зареєстрованим фізичною особою-підприємцем, не нарахував та е сплатив у встановлений строк єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску за 2017 рік у розмірі 8448 грн. (704 грн. х 12 міс.), за І квартал 2018 року у розмірі 2457, 18 грн. (819, 06 грн. х 3 міс.), за ІІ квартал 2018 року у розмірі 2457, 18 грн. (819, 06 грн. х 3 міс.), за ІІІ квартал 2018 року у розмірі 2457, 18 грн. (819, 06 грн. х 3 міс.), внаслідок чого станом на 19.10.2018 утворилася недоїмка, яка з урахуванням переплати у розмірі 0,58 грн. по інтегрованій картці платника податків зі сплати єдиного внеску склала 15818, 96 грн.

Доводи апелянта, що у спірний податковий період єдиний соціальний внесок вплачувався за нього у повному обсязі військовою частиною, як роботодавцем, де він проходить військову службу за контрактом, суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими, адже, як вірно визначив суд першої інстанції, у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фізичні особи-підприємці та роботодавці розглядаються як окремі платники єдиного внеску. Фізичні особи-підприємці, які одночасно проходять військову службу за контрактом, не звільняються від обов`язку подання звітності за себе, як фізичної особи-підприємці, та сплати єдиного внеску.

Доводи апеляційної скарги вказаний висновок суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-95389-53 від 06.11.2018 сформована податковим органом на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, є обґрунтованою та правомірною.

Доводи апелянта, що відповідачем тривалий час не реалізовувалися повноваження по формуванню та направленню вимоги по сплаті боргу, не спростовують її обґрунтованість в частині встановлення податкових зобов`язань позивача зі сплати ЄСВ. Така обставина не може слугувати для скасування вимоги та звільнення позивача від обов`язку сплати ЄСВ, адже за приписами ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування та стягнення сум недоїмки не застосовується.

Також суд апеляційної інстанції не знайшов обґрунтованими доводи апелянта, як підставу для скасування оскаржуваної вимоги, щодо не вручення вимоги про сплату боргу особисто платнику, а направлено податковим органом на адресу, за якою ОСОБА_1 на сьогодні не проживає. Судом встановлено, самим позивачем в судовому засіданні підтверджено, що при реєстрації фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 зазначив відомості про місце реєстрації, які в подальшому не змінювалися, останній інформацію про зміну місцезнаходження до податкового органу не подавав, а тому відповідач правомірно направив оскаржувану вимога за адресою згідно з обліковими даними платника податків. Крім того, така обставина не позбавила позивача оскаржити вимогу до суду, тобто право позивача на доступ до правосуддя не обмежено.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року в адміністративній справі № 340/500/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 16 липня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 липня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова