Справа № 200/5850/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 р. Справа№200/5850/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

за участю:

представника відповідача - Романюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту

інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Маріта»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Маріта» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання у 2018 року нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у розмірі 309 263,16 грн та пені у розмірі 1 484,48 грн.

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивачем зазначено, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік, що наданий відповідачем до відділення Фонду, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу відповідача становила 228 (двісті двадцять вісім) осіб. Відповідно, у відповідача повинно було бути працевлаштовано 9 (дев`ять) осіб з інвалідністю; фактично ж працювали 7 (сім). Тобто, відповідач не виконав норматив по створенню ще 2 (двох) робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв`язку із чим він має сплатити штрафні санкції та пеню у заявленому розмірі (а.с. 4-6).

Ухвалою суду від 24 травня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 24 червня 2019 року.

Ухвалою суду від 24 червня 2019 року у підготовчому засіданні оголошено перерву, підготовче засідання призначено на 8 липня 2019 року.

4 липня 2019 року на адресу електронної пошти суду надійшла заява від представника позивача про зменшення розміру позовних вимог з 309 263,16 грн на 206 175,44 грн у зв`язку із помилковим нарахуванням розміру адміністративно-господарських санкцій за 3 (три) нестворені робочих місця для працевлаштування осіб з інвалідністю замість 2 (двох) відповідних робочих місць, зазначених відповідачем у звіті за формою 10-ПІ (а.с. 59-60).

8 липня 2019 року представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином. 21 червня 2019 року та 4 липня 20019 року на електронну адресу суду від Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника Фонду (а.с. 48, 59-60).

Представник відповідача у підготовче засідання з`явився.

Ухвалою суду від 8 липня 2019 року підготовче провадження у справ закрито та вирішено розпочати розгляд справи по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні 8 липня 2019 року заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, зазначивши наступне.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено три обов`язки підприємства: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю; звітувати фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Пошук підходящої роботи для інваліда є обов`язком державної служби зайнятості, а не підприємств. Зауважив, що підприємство забезпечує працевлаштування осіб з інвалідністю виключно або у разі їх безпосереднього звернення до підприємства, або ж внаслідок спрямування осіб з інвалідністю Державною службою зайнятості.

На виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067-VI товариством 1 січня 2018 року було введено в дію штатний розклад на 2018 рік, де передбачено 11 штатних одиниць для осіб з інвалідністю. 3 січня 2018 року товариство прийняло наказ «Про бронювання робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Товариство належним чином інформувало центр зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві та про потребу у направленні йому осіб з інвалідністю, а саме: звіт форми № 3-ПН від 4 січня 2018 року (4 вакансії), від 8 лютого 2018 року (4 вакансії), від 6 березня 2018 року (3 вакансії), від 13 квітня 2018 року (3 вакансії), від 8 травня 2018 року (3 вакансії), від 8 червня 2018 року (3 вакансії), від 5 липня 2018 року (3 вакансії), від 8 серпня 2018 року (3 вакансії), від 7 вересня 2018 року (3 вакансії), від 9 жовтня 2018 року (3 вакансії), від 8 листопада 2018 року (3 вакансії), від 11 грудня 2018 року (3 вакансії). Про наявність створених і виділених на підприємстві вакантних робочих місць також свідчать і штатні розклади товариства від 1 червня 2018 року, від 1 серпня 2018 року.

Товариство 20 квітня 2018 року та 30 серпня 2018 року додатково повідомляло органи Державної служби зайнятості і місцевого самоврядування з приводу сприяння працевлаштуванню інвалідів на підприємстві; протягом 2018 року товариство приймало участь у ярмарках вакансій і семінарах керівників кадрових служб.

У лютому 2019 року позивачу було надано звіт за формою № 10 ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів у 2018 році.

У зв`язку із тим, що відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в повному обсязі.

Надані суду представником відповідача пояснення збігаються з викладеними у письмовому відзиві на позов, який міститься в матеріалах справи (а.с. 23-26).

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, судом встановлено наступне.

Позивач, Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів, (ідентифікаційний ; місцезнаходження: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Серова, 1 «а») зареєстроване як юридична особа 18 липня 1991 року, № запису в ЄДРПУО 1 038936 - що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23 квітня 2019 року; є державною установою (а.с. 10-12).

Відповідно до Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року № 129 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2017 року № 477), зареєстрованого в Мінюсті 28 квітня 2011 року за № 528/19266, Фонд соціального захисту інвалідів є неприбутковою бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України. Фонд як бюджетна установа є правонаступником Фонду як урядового органу.

За змістом ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII Фонд соціального страхування захисту інвалідів та його відділення мають право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Таким чином, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є належним позивачем у даній справі.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Маріта» (ідентифікаційний ; місцезнаходження: 87505, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Граверна, буд. 1) зареєстровано як юридична особа 14 вересня 1993 року, запис в ЄДРПУО № 1 001652, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 8 липня 2019 року (а.с. 68-69).

Як встановлено судом, з 1 січня 2018 року відповідачем введено в дію штатний розклад на 2018 рік, де передбачено 11 штатних одиниць для осіб з інвалідністю (а.с. 28).

3 січня 2018 року ТОВ «Фірма Маріта» прийняло наказ «Про бронювання робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 27).

Листом від 20 квітня 2018 року (вих. № 280) відповідач сповістив начальника управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Стригунова В.О. про наявність на підприємстві спеціально створених робочих місць для інвалідів за спеціальністю швачка та проханням останнього направляти для працевлаштування осіб з інвалідністю, які мають вищезгадану спеціальність (а.с. 43).

З 1 червня 2018 року відповідачем введено в дію штатний розклад на 2018 рік, де передбачено 10 штатних одиниць для осіб з інвалідністю (а.с. 41).

З 1 серпня 2018 року відповідачем введено в дію штатний розклад на 2018 рік, де знов передбачено 10 штатних одиниць для осіб з інвалідністю (а.с. 42).

30 серпня 2018 року за вих. № 552 відповідач надіслав заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів Захарову С.В. відповідь на лист від 7 серпня 2018 року за № 21.3-40625-03, в якому сповістив останнього про те, що підприємство не має в планах підвищувати фонд заробітної плати та чисельності працівників у другому півріччі 2018 року. Також додав, що на підприємстві наявні робочі місця для осіб з інвалідністю за спеціальністю швачка (а.с. 44).

Як встановлено судом, відповідачем на виконання Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядку її подання», затвердженого наказом Мінсоцполітики від 31 травня 2013 року № 316 протягом 2018 року подавались до Маріупольського міського центру зайнятості звіти за формою 3-ПН, а саме:

- 4 січня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 4 вакансії (а.с. 29);

- 8 лютого 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 4 вакансії (а.с. 30);

- 3 березня 2018 року (отриманий центром зайнятості 6 березня 2018 року), в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 31);

- 13 квітня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 32);

- 8 травня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 33);

- 8 червня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 34);

- 5 липня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів : швачка - 3 вакансії (а.с. 35);

- 8 серпня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 36);

- 7 вересня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 37);

- 9 жовтня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 38);

- 8 листопада 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 39);

- 11 грудня 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів: швачка - 3 вакансії (а.с. 40).

Як встановлено судом під час розгляду справи, на виконання вимог Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, відповідачем 7 лютого 2019 року до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту було подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік, у якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 228 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 7; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) - 9; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) - 23 504,00; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн) - 103 088,00; сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів 0 грн (а.с. 19).

Згідно з розрахунком сум адміністративно-господарських санкцій позивача за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 році залишкова сума заборгованості складає 309 263,16 грн (триста дев`ять тисяч двісті шістдесят три гривні, 16 копійок) (а.с. 7).

Згідно з розрахунком сум пені на заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій позивача за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 році сума пені складає 1484,48 грн (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) (а.с. 8).

Зі змісту листа, який надіслав Маріупольський міський центр зайнятості 24 червня 2019 року (вих. № 07/2827/06-16/19) у відповідь на лист директора ТОВ «Фірма Маріта» ОСОБА_2 від 18 червня 2019 року (вих. № 484), вбачається, що товариство «Маріта» протягом 2018 року приймало участь у заходах: 24 липня 2018 року - у форумі «Бізнес-молодь: ефект WOW від співпраці»; 5 жовтня 2018 року - у ярмарку вакансій «Шлях від мрії до успіху»; 28 листопада 2018 року - у дні відкритих дверей для осіб з інвалідністю; 6 грудня 2018 року - у семінарі для роботодавців на тему: Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю» (а.с. 73).

Вважаючи, що відповідач не виконав вимоги нормативу з працевлаштування інвалідів, будучи не згодним із несплатою відповідачем адміністративно-господарських санкцій та пені за таке правопорушення, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII) визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 1 ст. 19 Закону № 875-XII встановлює для підприємств (об`єднань), установ і організацій нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Так, абзацем першим встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначаються в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, яка обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2 ст. 20 Закону № 875-ХІІ).

Суд зазначає, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно із ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

Проаналізувавши нормативно-правові приписи ст.ст. 18 та 19 Закону № 875-XII суд дійшов висновку, що обов`язком підприємств (установ, організацій) є:

- виділення та створювання робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

- створювання для них умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством;

- надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю (у випадку появи вільних вакансій);

- звітування (щорічне) Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначив відповідач, Приватним акціонерним товариством «Новотроїцьке рудоуправління» виконані вимоги законодавства щодо виділення та створення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць; створені для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечені інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством.

Відповідно до п. 5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядку її подання», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 31 травня 2013 року № 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 5 грудня 2016 року № 1476) форма № 3-ПН подається роботодавцем до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.

Як встановлено під час розгляду справи відповідачем протягом 2018 року подавались звіти за формою № 3-ПН 12 разів: 4 січня, 8 лютого, 6 березня, 13 квітня, 8 травня, 8 червня, 5 липня, 8 серпня, 7 вересня, 9 жовтня, 8 листопада, 11 грудня, де зазначалось про наявність вільних вакансій, на які можуть бути працевлаштовані особи з інвалідністю (у додатках до цих звітах виділені жирним шрифтом категорії осіб, які можуть бути працевлаштовані на вільні вакансії), про що свідчать копії цих звітів та додатків до них, а.с. 29-40).

За поясненням представника відповідача (які не спростовані позивачем) зазначені звіти подавались не пізніше ніж через три робочі дні з дати з`явлення вільних вакансій на підприємстві.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 "Деякі питання реалізації норм Законів України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та "Про зайнятість населення" звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Інформацію про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Як встановлено судом під час розгляду справи, на виконання вимог Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, відповідачем 7 лютого 2019 року до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту було подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік (а.с. 19 ).

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем виконані вимоги ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII, спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та наступного їх працевлаштування.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що невиконанням нормативу по забезпеченню працевлаштування інвалідів є саме не працевлаштування зазначених осіб, так як приписи ч. 3 ст. 19 Закону № 875-XII передбачають здійснення працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць в и х о д я ч и з вимог ст. 18 цього Закону, яка, в свою чергу, визначає обов`язки суб`єктів господарювання.

Крім цього, як вбачається із приписів ч. 1 ст. 18 Закону № 875-XII, забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ст. 18-1 Закону 875-XII особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна (ч. 1); Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань (ч. 3).

Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування - такий обов`язок покладений на державну службу зайнятості.

Разом із цим відповідач звертався до управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради із листом про наявність на підприємстві спеціально створених робочих місць для інвалідів за спеціальністю швачка та проханням направляти для працевлаштування осіб з інвалідністю, які мають вищезгадану спеціальність (а.с. 43); протягом 2018 року приймав участь у заходах: 24 липня 2018 року - у форумі «Бізнес-молодь: ефект WOW від співпраці»; 5 жовтня 2018 року - у ярмарку вакансій «Шлях від мрії до успіху»; 28 листопада 2018 року - у дні відкритих дверей для осіб з інвалідністю; 6 грудня 2018 року - у семінарі для роботодавців на тему: Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю» (а.с. 73).

Також суд зазначає, що доказів наявності відмови з боку відповідача особам з інвалідністю у прийнятті їх на роботу суду не надано.

Враховуючи, що за висновком суду в діях відповідача відсутній склад правопорушення (обов`язки, покладені на нього ч. 3 ст. 19 Закону № 875-XII, виконані), суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені - є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у його постанові від 26 червня 2018 року (справа № 806/1368/17) та відповідно до якої обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, місцезнаходження: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Серова, буд. 1 "а") до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Маріта» (, місцезнаходження: 87505, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Граверна, буд. 1) про стягнення адміністративно-господарської санкції - відмовити.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні в присутності представника відповідача.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 17 липня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна