Справа № 360/1833/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1833/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 623854,25 грн, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ЛОВФСЗІ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі - відповідач) в якому позивач простить суд, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (92700, Луганська обл., м. Старобільськ, вул. Горького, буд. 123, ), на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, 93003, Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Слов`янська, 28) адміністративно-господарську санкцію за 2018 рік у сумі 621245,00 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16 квітня 2019 року по 22 квітня 2019 року у розмірі 2609,25 грн, разом 623854,25 грн на розрахунковий рахунок 2006 УК у м. Луганську/Ленінський р-н., МФО 899998, , код доходу 50070000 «Надходження до Фонду соціального захисту інвалідів, сплата АГС за 2018 р.».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідач надав Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою 10-ПІ ВХ. № 1163 від 21 лютого 2019 року.

11 березня 2019 року позивачем було направлено до державної служби зайнятості запит про надання відповідачем інформації про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування інвалідів, а також про випадки відмови у працевлаштуванні осіб, направлених для працевлаштування та здійснення роботодавцем замовлення на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед застрахованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю.

29 березня 2019 року на адресу позивача надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що відповідач у 2018 році подавав до служби зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, відмов підприємства у працевлаштуванні осіб з обмеженими фізичними можливостями за направленням центру зайнятості не було, замовлень щодо професійного навчання або підготовки не надходило від роботодавця.

Позивач вважає, що відповідач здійснив не всі можливі заходи для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Позивач зазначає, що у разі подання державній службі зайнятості лише інформації про попит на робочу силу (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю (форма 3-ПН), не можна вважати, що роботодавець зробив усе можливе для працевлаштування фахівця з інвалідністю.

На думку позивача, відповідач не виконав усіх вище перелічених заходів щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю. Державна служба зайнятості в своєму листі від 14 вересня 2016 року № ДЦ-01-6415/0/616 «Щодо обов`язковості подання форми № 3-ПН та заходів з працевлаштування інвалідів», також надала аналогічне пояснення щодо заходів, які є обов`язковими для роботодавців при виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

Враховуючи інформацію за звітом ТОВ «ЛЕО» форми 10-ПІ за 2018 рік, на думку позивача, відповідачем допущено невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2018 році, у зв`язку з чим нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 621245,00 грн, яку відповідач повинен був сплатити до 15 квітня 2019 року.

Листом від 22.02.2019 № 03-10/152 позивач повідомив відповідача про необхідність сплати адміністративно-господарської санкції до 15.04.2019. Позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції з 16.04.2019 по 22.04.2019 з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 18% річних за кожен день прострочення в сумі 2609,25 грн.

Відповідач 16.05.2019 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (арк. спр. 29-34), у якому зазначив, що на виконання вимог Закону України від 21.03.1991 № 875 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідач створив з дотриманням 4% нормативу відповідну кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Факт створення зазначених робочих місць підтверджується тим, що згідно зі штатним розписом відповідача станом на 31.12.2018 у відповідача працювало 92 особи з інвалідністю, а згідно зі звітом відповідача за формою № 3-ПН станом на 26.12.2018 відповідач пропонував для працевлаштування осіб з інвалідністю 25 вакантних робочих місця. Отже загальна кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у відповідача станом на 31.12.2018 становила 117 одиниць, тоді як встановлений статтею 19 Закону України від 21.03.1991 № 875 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» 4% норматив для працевлаштування осіб з інвалідністю становив для відповідача на 2018 рік 102 людини. Зважаючи на це, відповідач вважає, що у повному обсязі виконав вимоги Закону щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Відповідач протягом 2018 року інформував Луганський міський центр зайнятості за формою № 3-ПН щодо усіх наявних вакансій у Товаристві, зокрема, для працевлаштування інвалідів.

З огляду на норму частини другої статті 218 ЦК України, застосування до Відповідача адміністративно-господарської санкції є неправомірним.

Просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (том 1 арк. спр. 1-2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про розгляд справи № 360/1833/19 за правилами загального позовного провадження, вирішено подальший розгляд справи № 360/1833/19 здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи, призначене на 04 червня 2019 року підготовчим засіданням (том 9 арк. спр. 77).

Ухвалою від 02 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (том 9 арк. спр. 114).

Представник позивача у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі (том 9 арк. спр. 92).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а зібраних під час підготовчого провадження доказів достатньо для прийняття рішення, клопотання про виклик свідків чи експерта в підготовчому провадженні також не заявлено, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі - ТОВ «ЛЕО»), , є юридичною особою та зареєстроване як роботодавець Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів 01.08.2008 за № 44/101/1373, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 01.08.2008 № 502 (том 1 арк. спр. 15).

На виконання вимог Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, ТОВ «ЛЕО» подано до ЛОВФСЗІ 19.02.2019 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік, у якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 2556 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 92; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (осіб) - 102; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) - 158790,22; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн) - 62124,50; сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн) - 621245,00 (том 1 арк. спр. 16).

22.02.2019 за вих. № 03-10/152 позивачем на адресу ТОВ «ЛЕО» направлено лист з проханням своєчасно здійснити сплату адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 році до 15 квітня 2019 року, не допускаючи нарахування пені за звернення до суду за примусовим стягненням боргу (том 1 арк. спр. 17).

Позивачем 11.03.2019 за вих. № 04-02/241 на адресу Старобільського районного центру зайнятості населення направлено запит про надання інформації про отримання від ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» за 2018 рік відомостей про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови вказаним роботодавцем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які направлялися центром зайнятості (том 1 арк. спр. 18).

Листом від 29.03.2019 № 28/4-427 Старобільський районний центр зайнятості населення підтвердив подання відповідачем протягом 2018 року звітів про наявність вакансій для осіб з інвалідністю, випадків відмови в працевлаштуванні особам з інвалідністю протягом 2018 року не було. ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» у 2018 році не надало замовлень на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю за відповідними професіями для вирішення питання працевлаштування (том 1 арк. спр. 19).

За несвоєчасну сплату ТОВ «ЛЕО» адміністративно-господарських санкцій за 2018 рік ЛОВФСЗІ нараховано підприємству пеню в сумі 623854,25 грн, про що зазначено у розрахунку суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів (том 1 арк. спр. 20).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до частини восьмої статті 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України 27.03.2017 № 477), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Згідно з пунктом 6 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю; організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків; обліку підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю; збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, тощо.

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-12 в редакції Закону № 2249-VIII від 19.12.2017 (далі - Закон № 875).

Відповідно до статті 7 Закону № 875 законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону № 875 забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 18 Закону № 875).

Статтею 18-1 Закону № 875 визначено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог статті 19 Закону № 875:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця(частина перша);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону(частина третя).

Аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку про те, що обов`язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування полягають у:

а) виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

б) створенні для осіб з інвалідністю умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

в) забезпеченні інших соціально-економічних гарантії, передбачених чинним законодавством;

г) наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;

д) звітуванні Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судом встановлено, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для їх працевлаштування. Такий обов`язок покладений на державну службу зайнятості.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 806/1368/17 та від 15 квітня 2019 року у справі № 825/699/17.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина друга статті 20 Закону № 875).

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону № 875 адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Деякі питання реалізації норм Законів України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та «Про зайнятість населення», звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Відповідно до пункту 3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

Згідно з пунктом 5 зазначеного Порядку Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що Закон зобов`язує підприємства забезпечити працевлаштування інваліда шляхом створення робочих місць для інвалідів, з урахуванням стану здоров`я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування, визначеними статтею 18 Закону № 875.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «ЛЕО» своєчасно подало до ЛОВФСЗІ звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік.

Згідно з Порядком подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, ТОВ «ЛЕО» протягом 2018 року подавало до Старобільського районного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» від 02.01.2018 про наявність 18 вакансій (том 7 арк. спр. 194-204), від 22.01.2018 про наявність 1 вакансії (том 7 арк. спр. 191-192), від 29.01.2018 про наявність 9 вакансій (том 7 арк. спр. 158-190), від 28.02.2018 про наявність 16 вакансій (том 7 арк. спр. 126-157), від 05.03.2018 про наявність 1 вакансії (том 7 арк. спр. 126-157), від 05.03.2018 про наявність 1 вакансії (том 7 арк. спр. 91-93), від 28.03.2018 про наявність 17 вакансій (том 7 арк. спр. 31-92), від 25.04.2018 про наявність 8 вакансій (том 7 арк. спр. 1-30), від 29.05.2018 про наявність 19 вакансій (том 6 арк. спр. 216-245), від 20.06.2018 про наявність 1 вакансії (том 6 арк. спр. 213-215), від 27.06.2018 про наявність 22 вакансій (том 6 арк. спр. 183-212), від 30.07.2018 про наявність 18 вакансій (том 6 арк. спр. 151-182), від 15.08.2018 про наявність 1 вакансії (том 6 арк. спр. 148-150), від 28.08.2018 про наявність 20 вакансій (том 6 арк. спр. 116-149), від 24.09.2018 про наявність 1 вакансії (том 6 арк. спр. 113-115), від 26.09.2018 про наявність 21 вакансій (том 6 арк. спр. 90-112), від 08.10.2018 про наявність 2 вакансій (том 6 арк. спр. 86-89), від 10.10.2018 про наявність 1 вакансії (том 6 арк. спр. 83-85), від 22.10.2018 про наявність 1 вакансії (том 6 арк. спр. 80-82), від 29.10.2018 про наявність 24 вакансій (том 6 арк. спр. 56-79), від 13.11.2018 про наявність 1 вакансії (том 6 арк. спр. 53-55), від 19.11.2018 про наявність 1 вакансії (том 6 арк. спр. 50-52), від 28.11.2018 про наявність 25 вакансій (том 6 арк. спр. 56-79), від 03.12.2018 про наявність 1 вакансії (том 6 арк. спр. 24-26), від 26.12.2018 про наявність 27 вакансій (том 6 арк. спр. 56-79).

Витягом зі штатного розпису ТОВ «ЛЕО» станом на 31.12.2018 підтверджується, що на підприємстві відповідача створені робочі місця (контролер енергонагляду), про можливість працевлаштування інвалідів на які повідомлявся Старобільський районний центр зайнятості (том 1 арк. спр. 35).

Факт подачі вказаної звітності підтверджено листом Старобільського районного центру зайнятості від 29.03.2019 № 28/4-427, у якому зазначено про надання відповідачем звітності за формою № 3-ПН, крім того інформація надавалась про осіб, що відповідають профілю підприємства. Відмов підприємства у працевлаштуванні інвалідів за направлення центру зайнятості не було (том 1 арк. спр. 19).

На підприємство відповідача Старобільським районним центром зайнятості направлялись 4 особи з інвалідністю для працевлаштування, троє з яких відмовились від працевлаштування, однією особою не пройдено обов`язковий попередній медичний огляд (том 1 арк. спр. 54-60).

Структурними підрозділами відповідача протягом 2018 року також подавались до центрів зайнятості за їх місцезнаходженням звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (том 2 арк. спр. 1-82, том 8 арк. спр. 1-232).

Також судом встановлено, що ТОВ «ЛЕО» вживалися інші заходи щодо працевлаштування інвалідів, а саме:

- направлялися листи з проханням інформувати осіб з інвалідністю (ІІ, ІІІ груп), які не мають протипоказань для виконання робіт, пов`язаних з тривалою ходою і перебуванням на відкритих майданчиках при підвищених і знижених температурах, про наявність вакантних місць контролерів енергонагляду у структурних підрозділах ТОВ «ЛЕО», до управлінь соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, Новоайдарської райдержадміністрації, Міловської райдержадміністрації, Біловодської райдержадміністрації, Лисичанської міської ради, Сватівської райдержадміністрації, Станично-Луганської райдержадміністрації, Рубіжанської міської ради, Кремінської райдержадміністрації, Попаснянської райдержадміністрації, Троїцької райдержадміністрації, Старобільської райдержадміністрації Луганської області (том 3 арк. спр. 152-250);

- розміщувалися оголошення про наявні вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю у газетах (том 1 арк. спр. 203-260, том 9 арк. спр. 25-60);

- ТОВ «ЛЕО» приймало участь в ярмарках вакансій, що влаштовувалися центрами зайнятості, що підтверджується інформацією, зазначеною в листах Старобільського районного центру зайнятості від 04.10.2018 № 28/4-4226, від 07.12.2017 № 28/4-4705, від 03.04.2018 № 28/4-568, від 26.06.2018 № 28/4-1019, Лисичанського міського центру зайнятості від 23.02.2017 № 8/05-305, від 05.12.2018 № 8/05-1923, Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 21.09.2018 № 13/04-2760 (том 9 арк. спр. 1-24).

Згідно з інформацією, зазначеною в листах Біловодського районного центру зайнятості від 05.04.2019 № 15/02-343, Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 03.04.2019 № 13/02-1085, Станично-Луганського районного центру зайнятості від 05.04.2019 № 27/08-109, Марківського районного центра зайнятості від 03.04.2019 № 19/02-152, особи з інвалідністю не направлялись (том 9 арк. спр. 1, 2, 10, 15).

Відмов з боку позивача у працевлаштуванні осіб з інвалідністю не було, частина осіб за направленнями центрів зайнятості відмовлялись від працевлаштування із різних причин, а саме: через стан здоров`я, транспортну недоступність тощо, також за направленнями центрів занятості на підприємство відповідача працевлаштовано 5 осіб. Зазначене підтверджується інформацією, вказаною у відповідях на запити Старобільського районного центру зайнятості від 10.04.2019 № 28/4-535, Рубіжанського міського центру зайнятості від 12.04.2019 № 11/04-245, Троїцького районного центру зайнятості від 08.04.2019 № 29/2-237, Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 03.04.2019 № 13/02-1085, Кремінського районного центру зайнятості від 03.04.2019 № 17/02-556, Станично-Луганського районного центру зайнятості від 05.04.2019 № 27/08-109, Міловського районного центру зайнятості від 04.04.2019 № 20/5-10, Новоайдарського районного центру зайнятості від 03.04.2019 № 21/03-389, Лисичанського міського центру зайнятості від 05.04.2019 № 8/02-628, Попаснянського районного центру зайнятості від 02.04.2019 № 24-06/294, Сватівського районного центру зайнятості від 04.04.2019 № 25/4-729 (том 9 арк. спр. 3-9, 11-14, 15).

На підтвердження працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2018 року у структурних підрозділах ТОВ «ЛЕО» відповідачем надано перелік осіб з інвалідністю - штатних працівників, які були зайняті на підприємстві в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 (том 1 арк. спр. 42-53), копії звітів за формою № Д4 «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів» за 2018 рік (том 4 арк. спр. 1-261, том 5 арк. спр. 1-245), витяги з книг обліку трудових книжок і вкладишів до них ТОВ «ЛЕО» (том 3 арк. спр. 1-151), копії наказів (розпоряджень) про прийняття на роботу, наказів про припинення трудового договору (том 2 арк. спр. 83-255), копії довідок до актів огляду МСЕК, копії пенсійних посвідчень (том 1 арк. спр. 61-202).

Відповідачем повідомлено про неможливість надання частини документів, що стосуються працівників ТОВ «ЛЕО», через знаходження зазначеної документації на тимчасово неконтрольованій українською владою території, на підтвердження чого надано довідку від 13.05.2019 № 01-27/2/82 (том 1 арк. спр. 36-37).

Таким чином, відповідачем приймалися заходи з працевлаштування інвалідів на вакантні посади у підприємстві.

Позивач не надав суду доказів на спростування зазначених обставин.

Твердження позивача про невжиття відповідачем протягом 2018 року всіх обов`язкових заходів для роботодавців при виконанні нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, наведених в листі Державної служби зайнятості від 14.09.2016 № ДЦ-01-6415/0/616 «Щодо обов`язковості подання форми № 3-ПН та заходів з працевлаштування інвалідів», суд при вирішенні адміністративної справи не враховує, оскільки відповідальність, визначена статтею 20 Закону № 875, настає для роботодавців за нестворення у необхідній кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а не за невжиття заходів по пошуку осіб з інвалідністю для працевлаштування, про які йдеться у зазначеному листі.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно із статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Зважаючи на вжиття ТОВ «ЛЕО» усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, суд вважає, що позивач намагається покласти на відповідача відповідальність у вигляді фінансових санкцій та пені за відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства осіб з інвалідністю, які бажають працевлаштуватись, що є неприпустимим.

З урахуванням вищевикладеного судом встановлено, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (місце знаходження: 93000, Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Слов`янська, будинок 28, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (місцезнаходження: 91021, місто Луганськ, вулиця Гайового, будинок 35 А, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 623854,25 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя Т.В. Смішлива