Справа № 820/12891/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року

Київ

справа №820/12891/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3236/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Бившевої Л.І., суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фармстандарт-Біолік» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фармстандарт-Біолік» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у міст Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ПАТ «Фармстандарт-Біолік» подало до суду позов, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення СДПІ з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 04.07.2013 № про нарахування відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» пені в сумі 149573,54 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що нарахування пені в сумі 8044,43 грн та в сумі 28,49 грн є протиправним, оскільки контролюючий орган не врахував, що позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом про стягнення заборгованості і у зв`язку з цим, за вимогами статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нарахування пені зупиняється. Позивач звільняється від відповідальності у вигляді пені за порушення строків повернення валютної виручки з дати прийняття позовної заяви міжнародним комерційним арбітражним судом, яка у відповідності до регламенту цього суду при відправленні позовної заяви поштою є датою штемпеля на конверті поштового відомства за місцем відправлення. Окрім того, строк надходження валютної виручки має визначатись відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» і становить 180 календарних днів, оскільки постанова Національного банку України від 16.11.2012 № 475 на час укладення зовнішньоекономічних контрактів до 19.11.2012 ще не була прийнята. Якщо навіть застосувати положення постанови Національного банку України від 16.11.2012 № 475, то за контрактом від 05.04.2012 № LS-12-133 термін прострочення складає 16 календарних днів, а не 19, як помилково визначив контролюючий орган з огляду на дату надходження валютної виручки з розподільчого рахунку позивача на поточний валютний рахунок позивача у банку.

Харківський окружний адміністративний постановою від 08.01.2014 позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 04.07.2013. Стягнув з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2991,50 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган протиправно нарахував позивачу пеню в сумі 8044,43 грн та в сумі 28,49 грн, оскільки за контрактом від 08.02.2012 № 4 позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом про стягнення заборгованості нерезидента і за вимогами статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» датою зупинення терміну, передбаченого у статті 1 цього Закону, є дата прийняття позовної заяви цим судом, яка є датою відправлення позову поштою. Окрім того, контролюючий орган не міг нарахувати за контрактом від 05.04.2012 № LS-12-133 пеню за 3 календарних дні, оскільки кількість прострочених днів становить 16, а не 19, як визначив контролюючий орган. При цьому суд при розрахунку кількості прострочених днів виходив з дати надходження валютних коштів на розподільчий рахунок позивача у банку, з якого здійснюється зарахування цієї виручки на поточний валютний рахунок позивача у банку.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25.03.2014 постанову суду першої інстанції скасував та прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позову повністю.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що контролюючий орган правомірно нарахував позивачу пеню за усіма контрактами, оскільки нарахування пені зупиняється тільки з дати прийняття Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви. Нарахування пені в сумі 28,49 грн суд апеляційної інстанції визнав правомірним, зазначивши, що допущення зазначеним судом технічної помилки щодо суми позову у постанові про прийняття справи до провадження не є підставою для зупинення нарахування пені. У зв`язку з набранням 19.11.2012 чинності постановою Національного банку України від 16.11.2012 № 475, до зовнішньоекономічних контрактів, за якими операції з експортної поставки продукції відбулися після цієї дати, застосовуються установлений цією постановою 90-денний строк зарахування валютної виручки на валютний рахунок резидента. Окрім того, датою надходження валютних коштів є дата надходження цих коштів на поточний валютний рахунок резидента в банку, оскільки розподільчі рахунки виконують суто технічну функцію.

ПАТ «Фармстандарт-Біолік» подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24.04.2014 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 08.07.2019 призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, зважає на таке.

Суди попередніх інстанцій установили, що підставою для нарахування позивачу відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за податковим повідомленням-рішенням від 04.07.2013 № пені в сумі 149573,54 грн є висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 17.06.2013 № 250/50.2-13/01973452, про порушення вимог статті 1 цього Закону, Постанови правління Національного банку України від 16.11.2012 №475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 за № 1921/22233 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті», що полягало у порушенні строків надходження валютної виручки за експортними контрактами:

від 27.10.2011 № LS-12-034 з ТОВ «СК-Фармация» (Республіка Казахстан), за яким валютну виручку в сумі 43036,0 дол. США (346986,75 грн) зараховано 27.02.2013 року, термін прострочення 8 днів;

від 05.04.2012 №LS-12-133 з ТОВ «СК-Фармация» (Республіка Казахстан), за яким валютну виручку в сумі 29328,0 дол. США (234418,70 грн) зараховано 07.03.2013, термін прострочення 19 днів;

за контрактом від 21.11.2012 №LS-13-115 з ТОВ "СК-Фармация" (Республіка Казахстан), за яким валютну виручку в сумі 75071,00 дол. США (600042,50 грн) зараховано 24.04.2013, термін прострочення 32 днів, та в сумі 54554,60 дол. США (435054,92 грн) - 30.05.2013, термін прострочення 19 днів;

за контрактом від 07.11.2012 № LS-13-098 з ТОВ «СК-Фармация» (Республіка Казахстан) валютну виручку в сумі 44824,40 дол. США (358281,43 грн) зараховано у 24.04.2013, термін прострочення 32 дні, та в сумі 6648,00 дол. США (53137,46 грн) - 30.05.2013, термін прострочення 19 днів;

за контрактом від 08.02.2012 № 4 з нерезидентом АК «Дорі-дармон» (Республіка Узбекистан) з граничним строком надходження валютної виручки 05.03.2013 валютна виручка в сумі 167793,00 дол. США (1341169,45 грн) станом на 31.05.2013 на валютний рахунок не надійшла.

Щодо контракту від 08.02.2012 № 4 з нерезидентом АК «Дорі-дармон» (Республіка Узбекистан) з граничним строком надходження валютної виручки 05.03.2013, за яким валютна виручка в сумі 167793,00 дол. США (1341169,45 грн) станом на 31.05.2013 на валютний рахунок не надійшла, суди установили, що позивач 22.03.2013 звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовною заявою до АК «Дорі-Дармон» про стягнення заборгованості. Цей суд постановою від 27.03.2013 прийняв до провадження справу № 97у/2013 за зазначеним позовом. Контролюючий орган нарахував позивачу пеню в сумі 8044,43 грн за 2 календарних дні, тобто після направлення позивачем позовної заяви до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та до дати прийняття цим судом справи до провадження, та пеню в сумі 28,49 грн за порушення строків розрахунків в іноземній валюті на 22 календарні дні, у зв`язку з тим, що позивач не звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом про стягнення з нерезидента заборгованості з валютної виручки на суму 54,00 дол.США.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон № 185/94-ВР), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

У відповідності до частини шостої статті 1 Закону № 185/94-ВР Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з пунктом 3 постанови Національного банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті» від 16.11.2012 № 475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 № 1921/22233 (чинної на час здійснення поставки товарів), установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Таким чином, у разі порушення 90-денного строку зарахування виручки резидента в іноземній валюті на валютний рахунок в уповноваженому банку підлягає нарахуванню пеня за кожний день прострочення.

Водночас згідно з частиною другою статті 4 Закону № 185/94-ВР у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Таким чином, підставою для зупинення нарахування пені за порушення термінів, передбачених статтями 1, 2 Закону № 185/94-ВР, є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортними чи імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 17 «Арбітражне провадження» Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, затвердженого рішенням президіуму Торгово-промислової палати України 17.04.2007 протокол N 18 (1), провадження у справі порушується постановою голови МКАС про прийняття справи до провадження за фактом подання до МКАС належним чином оформленої позовної заяви, оплаченої реєстраційним збором у відповідності до Положення про арбітражні збори і витрати.

Днем подання позовної заяви вважається день її вручення МКАС, а при відправці позовної заяви поштою - дата штемпеля на конверті поштового відомства місця відправлення.

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що дата звернення резидентом із позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з нерезидента заборгованості за експортним контрактом або дата відправлення позову поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених статтями 1, 2 Закону № 185/94-ВР, і пеня за їх порушення не сплачується.

Така позиція узгоджується також з позицією, викладеною Верховним Судом України

в постанові від 07.02.2011 у справі за позовом корпорації Науково-виробничої інвестиційної групи «Інтерпайп» до СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність нарахування позивачу пені в сумі 8044,43 грн за 2 дні - період, коли направлена позивачем до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України позовна заява про стягнення заборгованості з нерезидента знаходилась у поштовому обігу. Натомість, суд апеляційної інстанції порушив вимоги абзацу другого частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення справи в суді апеляційної інстанції), оскільки не врахував висновок Верховного Суду України при застосуванні зазначених норм матеріального права.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині нарахування пені в сумі 8044,43 грн підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови суду першої інстанції в цій частині.

Щодо нарахування контролюючим органом пені в сумі 28,49 грн за порушення строків розрахунків в іноземній валюті на 22 календарні дні за період до подання позову, у зв`язку з тим, що позивач начебто не звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом про стягнення з нерезидента заборгованості з валютної виручки на суму 54,00 дол. США, то суд першої інстанції визнав протиправним таке нарахування з огляду на фактичне включення позивачем до складу позовних вимог цієї суми боргу, проте допущення у постанові Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 27.03.2013 про прийняття справи до провадження технічної помилки, в наслідок чого ця сума була судом не зазначена (позивач подав позов на суму 167793,00 дол. США, а суд у постанові помилково зазначив суму позову на 54 дол. США менше - 167739,00 дол. США). Ця технічна помилка була виправлена судом постановою від 16.04.2013 про внесення змін до постанови від 27.03.2013.

Разом з тим суд касаційної інстанції вважає, що навіть за встановленої обставини щодо подання позивачем до міжнародного комерційного арбітражу позову на суму 54 дол. США, висновок суду першої інстанції про протиправність нарахування контролюючим органом пені за період до звернення позивача до міжнародного комерційного арбітражу з позовом є помилковим, оскільки з положень частин першої і другої статті 4 Закону № 185/94-ВР випливає, що у разі порушення строку зарахування виручки резидента в іноземній валюті на валютний рахунок підлягає нарахуванню пеня за кожний день прострочення. Таке нарахування зупиняється тільки з часу направлення резидентом позовної заяви до суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України. Тобто, за період з дня виникнення заборгованості по день, що передував зверненню до Міжнародного комерційного арбітражного суду, така пені має бути нарахована.

Враховуючи наведене, постанова суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині нарахування пені в сумі 28,49 грн є законною і суд касаційної інстанції у цій частині залишає її без змін.

Щодо контрактів від 27.10.2011 № LS-12-034, від 05.04.2012 №LS-12-133, від 21.11.2012 №LS-13-115, від 07.11.2012 № LS-13-098, то суди попередніх інстанцій установили такі обставини.

За контрактом від 27.10.2011 № LS-12-034 поставка товару відбулася згідно з ВМД 22.11.2012, за контрактом від 05.04.2012 №LS-12-133 - 22.11.2012, за контрактом від 21.11.2012 № LS-13-115 - 24.12.2012 та 11.02.2013, за контрактом від 07.11.2012 № LS-13-098 - 24.12.2012 та 11.02.2013.

З огляду на положення частини першої статті 1 Закон № 185/94-ВР перебіг строку надходження валютної виручки на рахунки резидента у банках розпочинається з дати митного оформлення продукції, що експортується. Відтак, підлягає застосуванню той строк, що діяв на дату митного оформлення зазначеної продукції.

Національний банк України у відповідності до положень частини шостої статті 1 Закон № 185/94-ВР у пункті 3 постанови «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті» від 16.11.2012 № 475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 № 1921/22233, запровадив на строк до шести місяців інший строк надходження валютної виручки, ніж той, що визначений частиною першою цієї статті, зокрема 90 календарних днів.

Враховуючи наведене, позиція суду апеляційної інстанції про те, що до спірних відносин слід застосовувати строк, визначений Національним банком України у зазначеній постанові, який діяв на час митного оформлення експортованої продукції, і

валютна виручка мала надійти від нерезидента на валютні рахунки позивача не пізніше 90 календарних днів з дня митного оформлення експортованої позивачем продукції, є правильною. Натомість, висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних відносин строку у 180 календарних днів, передбаченого у частині першій статті 1 Закону № 185/94-ВР, який діяв на час укладення деяких експортних контрактів, є таким, що суперечить положенням частини першої статті 1 Закону № 185/94-ВР.

Таким чином, контролюючий орган правомірно нарахував позивачу пеню за контрактами від 27.10.2011 № LS-12-034, від 05.04.2012 №LS-12-133, від 21.11.2012 № LS-13-115 та від 07.11.2012 № LS-13-098, окрім пені на суму 2109,77 грн за 3 календарних дні прострочення за контрактом від 05.04.2012 №LS-12-133.

Так, суд першої інстанції установив, що згідно з банківською випискою б/н від 07.03.2013 за контрактом від 05.04.2012 №LS-12-133 валютна виручка в сумі 234418,70 грн на валютний розподільчий рахунок зарахована 07.03.2013 і прострочення надходження валютної виручки склало 16 календарних днів, а не 19, як помилково вважає контролюючий орган виходячи із дати зарахування валютних коштів з розподільчого рахунку на поточний валютний рахунок.

Відповідно до підпункту «а» пункту 5.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493, кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами), зараховуються на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб - резидентів через розподільні рахунки.

Таким чином, датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на розподільчий рахунок. Надходження коштів з розподільчого рахунку на поточний рахунок відбувається на території України і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів. Кошти, які надійшли на розподільчий рахунок за вимогами законодавства належать клієнту. Для обліку іноземної валюти Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою Наказом Мінфіну від 30.11.1999 № 291, передбачені субрахунки 312 «Поточні рахунки в інвалюті» та 314 «Інші рахунки в банку в інвалюті».

Враховуючи наведене, позиція суду першої інстанції про протиправне нарахування позивачу пені за 3 календарних дні в розмірі 0,3% від суми валютних коштів 234 418,70 грн, є правильною. Натомість, позиція суду апеляційної інстанції про те, що днем надходження валютної виручки на валютні рахунки резидента є день зарахування такої виручки на поточний валютний рахунок в банку, а не день надходження зазначеної виручки на розподільчий рахунок, є помилковою.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині нарахування пені в сумі 2109,77 грн (234 418,70 х 0,3% х 3) підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови суду першої інстанції в цій частині.

У кінцевому підсумку, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.07.2013 № в частині нарахування позивачу відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» пені в сумі 10154,20 грн (8044,43 грн + 2109,77 грн) та залишає в силі постанову суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині, яка відповідає закону. В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції суд касаційної інстанції залишає без змін.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фармстандарт-Біолік» задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 у частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 04.07.2013 № в частині нарахування пені в сумі 10154,20 грн скасувати та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2014 щодо задоволення позову у цій частині.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду