Справа № 480/1238/19
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 р. Справа № 480/1238/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шаповала М.М.,

за участю секретаря судового засідання - І.С. Іуткіної,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Р.Ю. Пишного,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/1238/19 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Сумській області та Державної фіскальної служби України про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 просить суд скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Сумській області) про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 № Ф-13898-17 на суму 15818,67 грн. на підставі абз. 7 ч. 4 с. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана вимога є протиправною, не відповідає вимогам чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню. З 2013 року постійно проживає та працює у Австралії, у зв`язку з чим на момент винесення оскаржуваної вимоги перебував за межами України. Вважає, що ГУ ДФС у Сумській області, маючи станом на 01.01.2017 дані в інформаційній системі про виникнення вперше недоїмки зі сплати ЄСВ, пропустивши у 2017 та 2018 роках строки винесення та надсилання ОСОБА_2 вимоги, фактично обновив виконавчий документ та не дотримався строків винесення вимоги. Крім того, пояснив, що 28.12.2018 позивачем до ДФС України була подана письмова скарга з клопотанням про продовження строків на подання скарги. Однак, отримавши скаргу 02.01.2019 відповідач відповідь надав лише 04.02.2019, а саме з порушенням строків розгляду скарги. Наведені вище обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 08.04.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 40-44). Зокрема зазначив, що за даними ГУ ДФС у Сумській області фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з 17.07.2003 по 28.12.2018 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування. Відповідно до картки обліку платника рахується заборгованість по платежу "Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в сумі 15818,67 грн.

Щодо пропущених строків надсилання рішення за скаргою на адресу платника єдиного внеску пояснив, що відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Так, строк для прийняття рішення за скаргою розпочинається 04.01.2019, а закінчується 02.02.2019 оскільки фактично скаргу ДФС України було отримано лише 03.01.2019 року, хоч відмітка пошти про вручення скарги позивача проставлена 02.01.2019 року.

Відповідно до абз. 3 п. 2 розділу IV Порядку, у разі якщо останній день строків, зазначених у п.1 розділу, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший наступний робочий день. Оскільки, 02.02.2019 субота, то останній день прийняття рішення за скаргою вважається 04.04.2019, а тому рішення про залишення скарги без розгляду відправлене у встановлені законодавством строки.

Пояснив, що право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017 - 2018 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"). Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями чинним законодавством не передбачено.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності відповідно до ст. 90 КАС України, визнає, що позов не може бути задоволений виходячи з наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з 17.07.2003 по 28.12.2018 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування.

Відповідно до копії витягів КОР з єдиного внеску за 2018, 2019 роки за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 рахується заборгованість по платежу "Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в сумі 15818,67 грн. (а.с. 51-52).

ГУ ДФС у Сумській області було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 № Ф-13898-17, якою позивача зобов`язано сплатити заборгованість з єдиного внеску станом на 31 жовтня 2018 року у розмірі 15818,67 грн. (а.с. 22). Вимогу про сплату боргу (недоїмки) видана на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. Вказану вимоги отримано позивачем 24.11.2018 (а.с.50).

Позивач не погоджуючись з вимогою про сплату боргу та вважаючи її незаконною 28.12.2019 направив до Державної фіскальної служби України скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 № Ф-13898-17, у якій просив продовжити строк на подання скарги з підстав перебування ОСОБА_2 за межами України на момент винесення оскаржуваної вимоги (а.с. 24-28).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 04.02.2019 № 5500/6/99-99-11-05-02-25 вказану скаргу залишено без розгляду (а.с. 31- 32).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску ( п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне стахування").

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Так, положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції № 449 визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції № 449).

Відповідно до п. 3 Розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом четвертим цього пункту, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Так, оскаржувана вимога засвідчує наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості станом на 31.10.2018.

Законом України від 21.12.2016 № 1801- VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік", встановлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 - 3200 грн., з 1 січня 2018 року - 3723 грн.

Законом України від 07.12.2017 "Про Державний бюджет України на 2018 рік", установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року - 3723 грн.

Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22%), поквартально: до 19.04.2018 - за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн.; до 19.07.2018 - за 2 квартал 2018 року-2457,18 грн.; до 19.10.2018 - за 3 квартал 2018 року-2457,18 грн.

Так, за 3 квартали 2018 року платники єдиного внеску повинні сплатити не менше 7371,54 грн.

Таким чином, сума боргу зі сплати єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 станом на 31 жовтня 2018 року складає 15819,54 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем пропущено строки надсилання рішення за скаргою на адресу платника єдиного внеску.

Суд оцінюючи наведені вище посилання позивача, визнає їх безпідставними оскільки відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Аналогічна норма міститься у п.1 розділу IV Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу (далі - Порядок).

Згідно представлених адвокатом позивача даних про відстеження поштового відправлення підприємства "Укрпошта" (а.с. 20 та 30) скарга представника позивача на вимогу отримана ДФС України в середу 02.01.2019 року, тому представник позивача вважає, що тридцятиденний термін розгляду цієї скарги закінчується в п`ятницю 01 лютого 2019 року.

Однак згідно з копією скарги на вимогу (а.с. 48) ця скарга зареєстрована як отримана в ДФС України за № 297/6 03.01.2019 року, рішення за скаргою відповідачем прийнято 04.02.2019 року, оскільки останній день тридцятиденного строку розгляду скарги припадав на неробочий день - суботу, 02.02.2019 року.

Суд визнає, що ДФС України не пропущений строк розгляду скарги, перебіг якого слідує в цій ситуації необхідно вважати початком не день доставлення поштового відправлення - скарги представника позивача до ДФС України, зазначений в даних про відстеження поштового відправлення підприємства "Укрпошта" (а.с. 20 та 30), а день реєстрації скарги відповідачем, що є днем фактичного отримання цієї скарги оскільки саме така реєстрація свідчить про офіційне отримання відповідачем скарги, а підприємство "Укрпошта" своїми інтернет-даними про вручення тільки підтверджує виконання свого обов`язку щодо доставки кореспонденції за вказаною відправником адресою.

Таким чином, строк для прийняття рішення за скаргою розпочався 04.01.2019, а закінчився в неробочий день суботу 02.02.2019.

Відповідно до абз. 3 п. 2 розділу IV Порядку, у разі якщо останній день строків, зазначених у п.1 розділу, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший наступний робочий день.

Так як, 02.02.2019 припадало на суботу, то останній день прийняття рішення за скаргою вважається 04.04.2019, у зв`язку з чим, рішення про залишення скарги без розгляду відправлене відповідачем у встановлені законодавством строки.

Позивач не оспорює факт наявності чи відсутності у нього обов`язку щодо сплати недоїмки з єдиного внеску, визначено у вимозі 09.11.2018 № Ф-13898-17, а вказує лише на допущенні відповідачем процедурні порушення, такі як її несвоєчасне винесення.

Положеннями ч. 16 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Сумській області та Державної фіскальної служби України про скасування вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.07.2019.

Суддя М.М. Шаповал