Справа № 569/10973/19
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi судді Кучиної Н.Г., pозглянувши у письмовому провадженні № 569/10973/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, капрала поліції 1 батальйону 1 роти патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, капрала поліції 1 батальйону 1 роти патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, в якому просить суд скасувати винесену поліцейським постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1191782 від 31.05.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Ухвалою Рівненського міського суду від 13.06.2019 року по вищевказаній справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.

В установлений законом строк відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог позивача не визнав, зазначивши, що останній дійсно вчинив інкриміноване йому порушення Правил, а тому законно підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови. Зазначив, що факт вчинених позивачем правопорушень був виявлений ним безпосередньо при здійсненні контролю за безпекою дорожнього руху. При цьому, був використаний прилад TruCam LTI 20/20, який пройшов відповідну сертифікацію. У визначеній законом процедурі ним було здійснено фіксацію виявленого порушення Правил та винесено постанову, відповідно до якої на позивача було накладено штраф в межах санкції ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою встановлена відповідальність за вказане порушення. В якості доказу перевищення швидкості надав суду відповідне фото, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху, швидкості руху, зафіксоване приладом TruCam.

Позивач заперечення на відзив відповідача на позов не надавав.

Будь-які клопотання від сторін до суду не надходили.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов до такого висновку.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що 31.05.2019 року інспектором 1 роти 1 батальйону с.Чайки УПП в Київській області ДПП, капралом поліції Дробиш Дмитром Ігоровичем відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 1191782.

Як зазначено у вказаній постанові, 31.05.2019 14:04:42 Київська 27 М07,39 км. водій рухався зі швидкістю 121 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 71 км/год чим порушив п. 12.4 ПДР, чим порушив п. 12 ПДР Перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.»

Постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Частина 3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідач разом з відзивом надав суду фотознімок здійснення сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу позивача, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху, зафіксоване приладом TruCam.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку із порушенням ПДР, за перевищення швидкості в межах населеного пункту.

З дослідженої судом постанови вбачається, що автомобіль Land Rover Range Rover д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по Київській 27 М07, на 39 кілометрі рухався зі швидкістю 121 км/год, при максимально допустимій швидкості руху 50 км/год.

З відзиву на адміністративний позов можна зробити висновок, що перевищення швидкості транспортним засобом позивача Land Rover Range Rover д.н.з. НОМЕР_1 зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «TruCam». При цьому, в оскаржуваній постанові не зазначено ні за допомогою якого приладу була здійснена фіксація швидкості руху автомобіля Land Rover Range Rover д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ні серійний номер вищевказаного засобу вимірювальної техніки. Даний факт відповідачем у відзиві нічим не спростований.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою ст. 283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Окрім того, приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення

Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП, капралом поліції Дробиш Д.І. не зазначено у постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Так, судом встановлено, що капралом поліції Дробиш Д.І. не зазначено у оскаржуваній постанові відомостей про технічний засіб TruCam LTI 20/20, яким як вказує відповідач зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив швидкість, встановлену Правилами дорожнього руху.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20, за допомогою якого здійснено вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, про який не зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, такий доказ суд вважає неналежним та недопустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Є неприпустимим прийняття наданого технічного засобу, яким здійснено відеозапис як доказу скоєння правопорушення і з огляду на приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи незалежним та безстороннім судом.

Особа, якій не було достеменно відомо ні під час розгляду справи, ні з постанови про накладення адміністративного стягнення про існування доказів можливого скоєння нею правопорушення вправі розраховувати на поважність причин не пред`явлення їй такого доказу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення. А саме - що заважало йому просто вказати у постанові, що правопорушення зафіксоване на відповідний технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 року по справі №428/2769/17 висловив правову позицію, згідно з якою не зазначення у постанові технічного засобу, яким здійснено відеозапис, виключає можливість прийняття його у якості належного доказу в справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем на підтвердження перевищення швидкості транспортним засобом позивача, яке зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam, до відзиву долучені фотокопії та копії таких доказів: фото з приладу TruCam; копію свідоцтва про повірку лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС001135; копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/-2903-2012 від 29.08.2012; експертний висновок з додатком.

Проте, суд не може вважати вищевказані докази належними та допустимими, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Частиною 2 ст. 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч. 10 ст. 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Частиною 2 ст. 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч. 10 ст. 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

На підставі вищевикладеного, з урахуванням ч. 1 ст. 74 КАС України, оскільки відповідність даних документів оригіналу не засвідчена у встановленому законом порядку, відтак суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом та вважає вищевказані докази, надані відповідачем недопустимими.

Крім того, з дослідженого судом відзиву відповідача вбачається, що відповідач вказані позивачем в позовній заяві недоліки оформлення оскаржуваної постанови вважає, що вони не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог ПДР, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Крім того, вважає, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення, посилаючись на аналогічну правову позицію, яка міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

Вищевказане покликання відповідача на правову позицію, яка міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18) судом не приймається до уваги, оскільки цей висновок стосується контролюючого органу, а саме Державної податкової інспекції, однак ніяким чином не стосується вирішення даної справи, де відповідачі не є контролюючими органами та відносяться до правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, яка повинна здійснювати свої повноваження на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови є самостійною підставою для скасування постанови.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис, який в даному випадку є єдиним доказом перевищення швидкості позивача. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено, що позивачем порушено пункт 12.4 Правил дорожнього руху України. Однак, у вказаній постанові не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено фото правопорушення, та не вказано про те, що взагалі таке фіксування проводилося.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, при розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, відповідачем не дотримано вимог щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених законом, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.241-246,250,255,286,293,295, пунктом 15.5 розділу VII КАС України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, капрала поліції 1 батальйону 1 роти патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1191782 від 31.05.2019, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Восьмий апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач - Чайківське відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, місцезнаходження: вул. Валерія Лобановського, 32а, с. Чайки, Київська область.

Відповідач - капрал поліції 1 батальйону 1 роти патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області, адреса місцезнаходження: вул. Валерія Лобановського, 32а, с. Чайки, Київська область.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул Федора Ернсте, 3.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина