Справа № 140/218/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4646/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.,

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року (головуючий суддя Ксензюк А.Я., м.Луцьк) у справі № 140/218/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2019 року позивач звернувся в суд першої інстанції із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій щодо повторного не розгляду звернень до військової прокуратури Луцького гарнізону від 03 серпня 2015 року та до Волинського обласного військового комісаріату від 21 жовтня 2015 року.

Позов обгрунтовує тим, що 26 травня 2014 року вступив до лав Збройних Сил України, з 29 травня 2015 року прийнятий на військову службу за контрактом осіб солдатського складу, з 23 січня 2015 року по 16 листопада 2015 року проходив військову службу на посаді водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що під час проходження військової служби зіткнувся з порушенням його трудових прав. Позивач звернувся з письмовим зверненням до військової прокуратури Луцького гарнізону щодо порушення посадовими особами Ківерцівського районного військового комісаріату умов контракту, а саме: гарантування п`ятиденного робочого тижня, право на вихідні у святкові дні, компенсації за понадурочні роботи, притягнення до відповідальності винних осіб у порушенні його трудових прав,проте зазначену заяву військова прокуратура Луцького гарнізону направила для розгляду ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що позивача було письмово повідомлено листом від 04 серпня 2015 року №3605 вих-15. В жовтні 2015 року позивач звернувся до відповідача із зверненням, в якому просив письмово повідомити про результати розгляду звернення від 03 серпня 2015 року щодо порушення його трудових прав військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 та надати усі матеріали розгляду даного звернення, яке адресоване військовому прокурору Луцького гарнізону. В грудні 2015 року позивач отримав відповідь на подані заяви, з яких слідувало, що позивачу за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу від 12 серпня 2015 року №197-агд оголошено догану. Крім того повідомлено, що звернення від 21 жовтня 2015 року щодо результатів звернення розглядатись не буде, оскільки заява від 03 серпня 2015 року вже розглянута і позивача повідомлено про її результати, а повторні звернення від одного самого заявника стосовного одного і того ж питання, адресовані одному і тому ж органу не підлягають повторному розгляду. Зазначає, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 03 серпня 2015 року та від 21 жовтня 2015 року та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно, у встановленому законодавством порядку, розглянути звернення ОСОБА_1 від 03 серпня 2015 року та від 21 жовтня 2015 року. На виконання вказаного рішення було відкрито виконавче провадження, з матеріалів якого слідує, що 29.06.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням судового рішення. Просив визнати протиправними дії Волинського ОВК щодо повторного не розгляду його звернень від 03 серпня 2015 року до військової прокуратури Луцького гарнізону та від 21 жовтня 2015 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилась. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 з 23 січня 2015 року по 16 листопада 2015 року проходив військову службу на посаді водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03 серпня 2015 року позивач звернувся з письмовою скаргою до військової прокуратури Луцького гарнізону в якій просив: провести перевірку законності наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 від 18 квітня 2015 року, оформленого «Планом проведення парко-господарського дня у Ківерцівському районному військовому комісаріаті в кінці тижня кожної суботи» та залучення його до виконання цього наказу; провести перевірку законності залучення його до надурочних робіт у кількості не менше 211 годин за обставин, зазначених в цьому зверненні; вжити заходів щодо гарантування йому чинним законодавством та контрактом права на 5-денний робочий тиждень; вжити заходів щодо поновлення його прав, а саме здійснити компенсацію за понадурочні роботи; вирішити питання про притягнення до юридичної відповідальності осіб, винних у порушенні його трудових прав.

Листом військової прокуратури Луцького гарнізону від 04 серпня 2015 року №3605 вих-15 ОСОБА_3 було повідомлено, що його заяву від 03 серпня 2015 року щодо порушення посадовими особами Ківерцівського районного військового комісаріату умов контракту направлено для розгляду військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким про результати розгляду вищезазначеного звернення буде повідомлено позивача. Крім того, з метою з`ясування причин та вжиття заходів щодо недопущення в подальшому порушень вимог Інструкції з діловодства в Збройних Силах України в Ківерцівському районному військовому комісаріаті, військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 був виданий наказ від 12 серпня 2015 року №197-агд «Про проведення службового розслідування по факту порушень посадовими особами Ківерцівського районного військового комісаріату вимог Інструкції з діловодства в Збройних Силах України». На підставі даного наказу позивачем було надано пояснення від 14 серпня 2015 року особі, що проводить службове розслідування.

21 жовтня 2015 року позивач подав військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_4 звернення від 21 жовтня 2015 року, в якому просив письмово повідомити його про результати проведеного розгляду його звернення від 03 серпня 2015 року про порушення його трудових прав. Водночас, позивач просив надати всі матеріали проведеного розгляду зазначеного його звернення про порушення його трудових прав, а також надати належним чином завірені копії цих матеріалів. У відповіді на це звернення відповідач повідомив позивача про те, що його звернення по факту порушення його трудових прав було розглянуто та надано відповідь на вказане звернення. Одночасно ОСОБА_3 було повідомлено, що у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 03 серпня 2015 року та від 21 жовтня 2015 року та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно, у встановленому законодавством порядку розглянути звернення ОСОБА_1 від 03 серпня 2015 року та від 21 жовтня 2015 року.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист №598/2016 від 15 липня 2017 року та відкрито виконавче провадження ВП №51881435 від 08.08.2016. У зв`язку з фактичним виконанням виконавчого листа №598/2016, 29 червня 2017 року, заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, з якої слідує, що звернення ОСОБА_3 від 03 серпня 2015 року та від 21 жовтня 2015 року повторно розглянуті у встановленому законом порядку

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій щодо розгляду оскаржуваних звернень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частинами першої-сьомою статті 5 цього ж Закону визначено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні гарячі лінії та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно із частинами першою третьою статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Колегія суддів зазначає, що 03 серпня 2018 року та 21 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача із відповідними зверненнями, в якому просив надати відповіді на ряд питань. У відповідь на вказані звернення, листом від 26 червня 2017 року №ППР/2614 Волинський ОВК повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_6 були вжиті належні заходи щодо дотримання законності при плануванні службового розпорядку дня у підпорядкованих військових комісаріатах.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем в межах своєї компетенції у повному обсязі та у відповідності до норм чинного законодавства підготовлено письмову відповідь на звернення позивача від 03 серпня 2018 року та 21 жовтня 2015 року. Вказана обставина підтверджується також постановою про закінчення виконавчого провадження 29 червня 2017 року, яка винесена заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П., з якої слідує, що звернення ОСОБА_3 від 03 серпня 2015 року та від 21 жовтня 2015 року повторно розглянуті у встановленому законом порядку.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що незгода позивача з результатом розгляду його звернень, а також надання відповіді, оформленої не у спосіб, що бажав позивач, не може бути підставою для визнання дій протиправними щодо повторного не розгляду його звернень.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що окружний адміністративний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому доводи апелянта слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року у справі № 140/218/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 16 липня 2019 року.