Справа № 1.380.2019.000826
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000826
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року

11 год. 31 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М, представника позивача Довганя В.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління МВС у львівській області про визнання протиправним та скасування наказу № 1199о/с від 11.01.2019 про звільнення з органів внутрішніх справ України у Запас Збройних сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України лейтенанта міліція ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06.11.2015; поновлення позивача на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 12.01.2019; стягнення з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Підставою позову вказано недотримання при звільненні позивача гарантій передбачених КЗпП України; звільнення позивача на підставі підп. «г» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ не відповідає приписам чинного законодавства, проведено з порушенням, а відтак є протиправним. Оскаржуваний наказ порушує право позивача на працю, а тому для його відновлення позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 26.02.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив за вх. № 13787 від 22.04.2019, просив позов задовольнити.

Відповідач явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Проте підстав для відкладення розгляду справи відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву за вх. № 12405 від 11.04.2019, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з`ясував фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 13.07.2012 № 1133 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС» за грубі порушення положень Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту ОВС України, наказу МВС України від 16.03.2007 року за №81, що призвело до надзвичайної події порушення кримінальної справи, дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, на старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 31.07.2012 року за №240 о/с (по особовому складу), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) лейтенанта міліції ОСОБА_1 /М-201014/, старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС, з 31.07.2012 (а.с. 53).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370 (а.с. 18-21) визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу від 13.07.2012 за №1133 в частині накладення дисциплінарного стягнення звільнення з органів внутрішніх справ старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 31.07.2012 за №240 о/с в частині звільнення старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України у запас за пунктом 64 є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з 01.08.2012. Стягнено з Головного управління МВС України у Львівській області, що знаходиться за адресою м.Львів, пл. Ген.Григоренка, 3, на користь ОСОБА_1 , що мешкає за адресою Львівська АДРЕСА_2 , 175445 (сто сімдесят п`ять тисяч чотириста сорок п`ять) грн. 52 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків та інших обов`язкових платежів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370 залишено без змін. Відтак вказане судове рішення від 20.12.2018 набрало законної сили 02.04.2019.

На виконання зазначеного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370 11.01.2019 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області винесено наказ № 1196 о/с, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі з 01.08.2012.

Одночасно, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 11.01.2019 № 1199 о/с (а.с. 7) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС У Львівській області з 06.11.2015.

Таким чином, позивача згідно з наказом за № 1199 о/с від 11.01.2019 повторно звільнено зі служби у запас Збройних сил, за п. 64 «г» (через скорочення штатів), з тих же підстав і з того ж часу, з яких він був звільнений згідно із наказом від 31.07.2012 за №240 о/с, який у судовому порядку у справі № 2а-6930/12/1370 визнаний протиправним та скасований.

Не погодившись з таким наказом, вважаючи його протиправним та таким, що слід скасувати, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Громадянам, згідно зі статтею 43 Конституції України, гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ та спеціальним законодавством, зокрема, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114).

Так, пунктом 64 «г» вказаного Положення передбачено, що особи середнього, старшого і начальницького складу звільняються зі служби в запас через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання їх на службі.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду трудових спорів» (з подальшими змінами), при розгляді трудових спорів, пов`язаних із звільненням за п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників, чи додержані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють звільнення працівника, які є докази зміни в організації виробництва і праці, того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне звільнення.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Вказаний Закон опублікований 06.08.2015 в газеті «Голос України» та відповідно до його Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, п. п. 8, 11 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Так, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування вказаного Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п. п. 9, 10 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним вказаним Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування вказаного Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у вказаному пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Зазначені особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного у вказаному пункті терміну на підставах, визначених Положенням.

Пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 включно. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника міліції на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано, зокрема, ГУ МВС України у Львівській області.

При цьому, в Законі України «Про Національну поліцію», постанові Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 чи інших нормативно-правових актах не зазначено про відмову держави від виконання завдань та функцій, які покладались на органи міліції.

Таким чином, у спірному випадку фактично мала місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави не ліквідована.

Крім того, суд вважає, що вказане правонаступництво підтверджується, зокрема, аналогічністю завдань міліції і поліції, встановлених ст. 3 Закону України «Про міліцію» та ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» відповідно, ліквідація обласних управлінь Міністерства внутрішніх справ України з одночасним створенням аналогічних територіальних органів Національної поліції, використання органами Національної поліції в своїй діяльності нормативно-правових актів (наказів) Міністерства внутрішніх справ України.

Суд також враховує, що в постанові від 27.05.2014 у справі № 21-108а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно з якою встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників ліквідованої установи.

Пунктами 8-11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено порядку пропонування працівникам міліції посад в органах Національної поліції.

Враховуючи таку обставину та наведену правову позицію Верховного Суду України щодо обов`язку роботодавця працевлаштувати працівників ліквідованої установи, суд вважає, що в спірному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства, а саме ст. 49-2 КЗпП України, частиною 3 якої передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення ст. 49-2 КЗпП України, суд дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Проте, відповідачем не дотримано вищевказаних вимог закону при винесені наказу про звільнення від 11.01.2019.

Судом бере також до уваги позицію Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) відповідно до якої принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при звільненні працівників поліції (зокрема, встановлення вичерпного переліку підстав у зв`язку з якими забороняється звільнення працівника), то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Суд враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу від 13.07.2012 за №1133 в частині накладення дисциплінарного стягнення звільнення з органів внутрішніх справ старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 31.07.2012 за №240 о/с в частині звільнення старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_2 Степановича з органів внутрішніх справ України у запас за пунктом 64 є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з 01.08.2012.

Це судове рішення та набрало законної сили 02.04.2019.

Суд бере до уваги, що рішення суду виконане відповідачем 11.01.2019 і в цей же день прийнято оскаржуваний наказ ГУ МВС України у Львівській області від № 1199 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ з 06.11.2015.

Відтак при прийнятті оскаржуваного наказу від 11.01.2019 № 1199 о/с відповідач зобов`язаний був розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється, та з`ясувати наявність наміру особи проходити службу в національній поліції.

Доказів того, що відповідачем з`ясовувались такі обставини не надано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що звільнення позивача є таким, що порушило його право на працю в частині гарантій на зайняття певних посад у порядку визначеному розділом ХІ Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому суд зауважує, що відповідач, винісши оскаржуваний наказ від 11.01.2019 та звільнивши позивача у зв`язку з скороченням штатів, з 06.11.2015, таким чином не виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370, яке набрала законної сили, та протиправно звільнив позивача зі служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку про відсутність достатніх і належних правових підстав в ГУ МВС України у Львівській області для прийняття наказу від 11.01.2019 № 1199 о/с про звільнення позивача із займаної посади. А тому, оскаржений наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, суд звертає увагу, що у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 у справі № 21-484а14.

Оскільки відповідачем трудові гарантії позивача були порушені, у зв`язку із чим повинні бути відновлені шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

З урахуванням викладеного, позивача слід поновити на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 12 січня 2019 року.

Окрім того, суд зазначає, що згідно з п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

При цьому, у відповідності до підп. «з» п.1, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата.

В матеріалах справи наявна довідка Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС у Львівській області від 03.05.2019 року за № 4903/43/05-2019 зі змісту якої вбачається, що виплати позивача у травні 2012 року становили 2198 грн. 14 коп., а у червні 2012 року - 2067 грн. 88 коп.

Відповідно середньоденний розмір грошового забезпечення позивача становить 109 грн. 38 коп. (2198 грн. 14 коп. + 2067 грн. 88 коп.:39), а середньомісячний 2133 грн. 01 коп. (4266 грн. 02 коп. : 2).

З врахуванням викладеного, сума, яка підлягає стягненню, дорівнює 12688 грн. 08 коп. (116 робочих днів Ч 109 грн. 38 коп.) за період з 12.01.2019 по 02.07.2019, за виключенням податків та обов`язкових платежів.

Щодо зазначення позивачем в поданому ним розрахунку (а.с. 65) необхідності виплати йому середньомісячного заробітку за час затримки (за період з 21.12.2018 по 11.01.2019) в порядку, передбаченому ст. 236 КЗпП України, то суд зазначає, що така вимога при подачі позовної вимог ним не заявлялася.

Рішення суду в частині поновлення та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню в силу положень п. 1 та п. 3 ч. 1 ст.371 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вказаними позовними вимогами, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1199 о/с від 11.01.2019 Про звільнення з органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06 листопада 2015 року.

3. Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 12 січня 2019 року.

4. Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 12688,08 грн.

4. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 2133,01 грн. підлягає негайному виконанню.

5. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський кружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 12.07.2019.

Суддя Качур Р.П.