Справа № 160/2947/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2947/19
головуючий суддя І інстанції Озерянська С.І.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу заступника начальника Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кобзар Анастасії Олегівни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року в адміністративній справі № 160/2947/19 за позовом ОСОБА_1 до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кобзар А.О. від 21.03.2019 року про накладення штрафу по виконавчому провадженню № 28259206.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кобзар А.О. від 21.03.2019 року по виконавчому провадженню № 28259206 про накладення штрафу у сумі 9181,65 грн. на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 2009 року народження. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, заступник начальника Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кобзар Анастасія Олегівна звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року скасувати та прийняти судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскаржувана постанова була прийнята відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства, оскільки з 28.08.2018 року державний виконавець наділений правом на прийняття рішення про накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженні по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановлення двох обставин, а саме наявності у боржника заборгованості зі сплати аліментів та неоспорення розміру аліментів у судовому порядку.

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу - не подавався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, на виконанні у Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 28259206 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-534 від 02.08.2011 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1000 грн. щомісяця, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 2009 року народження.

21.03.2019 року заступником начальника відділу Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кобзар А.О., враховуючи наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за два роки, та на підставі частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 9181,65 грн., що становить 30 % суми заборгованості на користь ОСОБА_2 .

23.03.2019 року позивачем сума боргу у розмірі 27000 грн. сплачена, що підтверджується квитанцією №163 від 23.03.2019 року. Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача до відповідальності за порушення, яке передбачено абзацом 2 частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», є неправомірним, оскільки позивач не міг передбачити настання цієї відповідальності у зв`язку із несвоєчасністю сплати аліментів.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1-3 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Частиною 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктами 9, 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

28.08.2018 року набрав чинності Закон України від 03.07.2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» (далі Закон № 2475-VIII).

Відповідно до Закону № 2475-VIII, частина 4 ст. 11 Закону № 1404-VIII була викладена в наступній редакції: «Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання».

Також, Законом № 2475-VIII стаття 71 Закону № 1404-VIII була доповнена частиною 14 наступного змісту:

«За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, згідно якої, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі 1-7/99).

Отже, з 28.08.2018 року Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів (заборгованість за один рік, заборгованість за два роки, заборгованість за три роки, тощо) саме для застосування заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Наведене дає підстави дійти висновку про те, що з 28.08.2018 року державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів, а саме: станом на 28.08.2018 року (та у подальшому на день прийняття рішення про накладення штрафу) боржник має заборгованість зі сплати аліментів та розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оспорений у судовому порядку.

Також, необхідно зауважити, що на час прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, пункти 3, 12 статті 27 Закону № 2475-VIII у встановленому порядку не визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як свідчать встановлені обставини справи, станом на час прийняття відповідачем оскаржуваної постанови (21.03.2019 року), ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму платежів за два роки та становив 30605.50 грн.

Доказів оспорення в судовому порядку або зменшення розміру аліментів сторонами до суду надано не було.

Відтак, з огляду на встановленні обставини справи і, на що не звернув увагу суд першої інстанцїі задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем було обґрунтовано прийнято спірну постанову, якою накладено на позивача штраф у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, з огляду на наявність у останнього заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення адміністративного позову, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, а адміністративний позов підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кобзар Анастасії Олегівни задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року в адміністративній справі № 160/2947/19 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня постановлення на підставі ч. 4 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко