Справа № 420/3397/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
судді П'ятого апеляційного адміністративного суду Осіпова Ю.В.
17 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3397/19
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2019р. задоволено заяву Приватного підприємства Агрофірма «Промінь» про забезпечення адміністративного позову ПП Агрофірма «Промінь» до Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області та 3-х осіб ГУ Держгеокадастру в Одеській області, Біляївської районної адміністрації Одеської області, ТОВ «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» про визнання протиправними та скасування рішень міськради від 04.04.2019р. №866-43/VII та №867-43/VI.
Так, вказаною вище ухвалою суд 1-ї інстанції до ухвалення остаточного рішення по справі №420/3397/19 зупинив:
- дію рішення Біляївської міської ради №866-43/VII від 04.04.2019 року «Про розроблення містобудівної документації - детального плану»;
- дію рішення Біляївської міської ради №867-43/VI від 04.04.2019 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки TOB «ЕР EH ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ»;
- та заборонив Біляївській міській раді вчиняти будь-які дії чи приймати рішення стосовно земельної ділянки орієнтовною площею 40,0 га, розташованої за адресою: м.Біляївка, вул.Отамана Головатого, б/н.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, 3-я особа - TOB «ЕР EH ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» 20.06.2019 року подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати вказану вище ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його заяви про вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі.
До вказаної апеляційної скарги приєднався і відповідач - Біляївська міська рада Біляївського району Одеської області.
Підтримав вказану апеляційну скаргу і представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області.
17.07.2019р. П'ятий апеляційний адміністративний суд (у складі колегії суддів: головуючий у справі - суддя-доповідач Запорожан Д.В., судді Танасогло Т.М. та Осіпов Ю.В.) за результатами розгляду апеляційної скарги 3-ї особи - TOB «ЕР EH ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» у відкритому судовому засіданні ухвалив постанову, якою, в свою чергу, залишив апеляційну скаргу без задоволення, а вказану вище ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2019р. - без змін.
Як слідує зі змісту положень ч.3 ст.34 КАС України, суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку, яка приєднується до матеріалів справи, є відкритою для ознайомлення.
Хоча і окрема думка, в свою чергу, немає жодного правового значення для результатів розгляду справи, але, відповідно до вимог процесуального закону, виключно саме таким чином суддя у процесуальний спосіб може висловити свою незгоду з прийнятим по справі рішенням суду в цілому та зняти з себе професійну відповідальність за його зміст.
Таким чином, користуючись наданим КАС України правом на висловлення окремої думки, вважаю за необхідне виразити свою незгоду із прийнятою нашою колегією постановою від 17.07.2019р. про відмову у задоволенні апеляційної скарги TOB «ЕР EH ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» на ухвалу окружного суду від 11.06.2019р. про задоволення у повному обсязі заяви позивача - ПП Агрофірма «Промінь» про забезпечення даного адміністративного позову, з огляду на наступне.
Так, уважно дослідивши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції від 11.06.2019р. та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаю, що дана апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі, а зазначені у заяві позивача заходи по забезпеченню позову, в свою чергу, фактично є предметом розгляду справи і ці вимоги повинні вирішуватись виключно в порядку розгляду даної справи по суті в судовому засіданні постановою суду, а не у порядку вирішення питання про забезпечення позову.
До такого висновку я дійшов з наступних підстав.
Так, розглядаючи 11.06.2019 року вказану заяву позивача та повністю задовольняючи її, суд 1-ї інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності факту необхідності забезпечення поданого позову саме у такий спосіб, наявності існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам саме заявника.
Дійсно, як визначено ч.ч.1,2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Але при цьому, згідно з ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Як вбачається з вимог ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм діючого КАС України дозволяє дійти висновку про те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.
Крім того, вважаю, що в даному випадку, необхідно врахувати й положення постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008р., в п.17 якого визначено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Як вже зазначалося вище, приписи ст.150 КАС України передбачають, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову - є саме обґрунтована заява сторони із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника (позивача). А під час розгляду клопотання щодо вжиття заходів для забезпечення позову суд, в свою чергу, повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Також, варто вказати й про те, що «забезпечення позову» - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення адміністративного позову, згідно зі ст.ст.2,150,151 КАС України, повинен відповідати завданню адміністративного судочинства - забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту самої заяви про забезпечення позову, будь-яких фактичних даних та належних і беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову, як зупинення дії оскаржуваних рішень Біляївської міської ради та заборони відповідачу до вирішення справи по суті приймати будь-які рішення стосовно спірної земельної ділянки, в даному випадку, може ускладнити виконання рішення суду чи привести до необхідності додавати значних зусиль для відновлення прав саме позивача, представниками позивача до суду 1-ї та 2-ї інстанцій не надано.
Крім того, як я вже зазначав вище, на мою думку, задоволення заяви-клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дій спірних рішень міськради, у компетенцію якої, згідно чинного законодавства, входить вирішення зазначених у цих рішеннях питань - є фактичним ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що, в свою чергу, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та може призвести до порушення прав, свобод і інтересів інших осіб, а також інтересів територіальної громади.
Таким чином, з врахуванням вказаних вище обставин, вважаю висновки суду 1-ї інстанції про повне задоволення заяви позивача про забезпечення позову - необґрунтованими, передчасними та не відповідаючими змісту положень ст.ст.150,151 КАС України.
17.07.2019р. СУДДЯ: Ю.В. ОСІПОВ