Справа № 340/1060/19
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Кропивницький справа № 340/1060/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Управління Державної міграційної служби к Кіровоградській області (25015, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-а, )
провизнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року;

2) зобов`язати Управління державної міграційної служби в Кіровоградській області () у встановлені строки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року про надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року;

3) встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області та визнано протиправним рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну за №1/5-195 від 04 червня 2018 року. Однак, не зважаючи на рішення суду, Управлінням Державної міграційної служби України в Кіровоградській області протиправно було допущено бездіяльність, не вживалось жодних заходів щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року.

03.04.2019 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про те, щоб відповідач, враховуючи вищевказане рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року, повторно розглянув подану нею заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року.

Відповідно до листа від 15.04.2019 р. за №3501.5-2054/35.3-19, відповідач відмовив у розгляді поданої нею заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року, мотивуючи відмову тим, що такі вимоги відсутні у вищевказаному рішенні суду. Поряд з цим, відповідач зауважив, що Позивач не має законних підстав для перебування на території України, пославшись на власне рішення від 04.06.2018 р., яке, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року було визнано протиправним.

В зв`язку з тим, що рішення визнано протиправним, відповідач ухиляється від повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , що на думку позивача є протиправною бездіяльністю.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 262 КАС України.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що 26.09.2018 року Кіровоградським окружним адміністративним і судом прийняте рішення по справі № 1140/1954/18, яким рішення відповідача №1/5-195 від 04.06.2018 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну визнано протиправним.

04.01.2019 року відповідач звернувся до суду із заявою про роз`яснення вказаного рішення, оскільки рішенням визнана лише «протиправність» акту відповідача.

Ухвалою від 14.01.2019 року по вказаній справі відповідачу у задоволенні заяви про роз`яснення згаданого рішення відмовлено.

03.04.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просить повторно розглянути подану нею заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну, у зв`язку із тим, що рішенням по справі №1140/1954/18 від 26.09.2018 року рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну № 1/5-195 від 04.06.2018 року визнано протиправним.

У відповідь, листом від 15.04.2019 року №3501.5-2054/35.3-19 позивачу роз`яснено, що вимога повторного розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію у рішення по справі №1140/1954/18 відсутня.

Відмову повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на імміграцію відповідач вважаємо правомірною, всебічно обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі №1140/1954/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, визнано протиправним рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну за №1/5-195 від 04 червня 2018 року (а.с.8-11).

Рішення суду від 26.09.2018 року у справі №1140/1954/18 набрало законної сили 12.11.2018 року.

Так, судом, у рішенні від 26.09.2018 року по справі №1140/1954/18 встановлено, що особа без громадянства ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.08.2016 року отримала посвідку на тимчасове проживання на території України, термін дії якого продовжено Управлінням Державної міграційної служби у Кіровоградській області до 09.08.2018 року.

ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_3 має у власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом №1/5-196 від 08.06.2018 року управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області повідомило позивачку про відмову у наданні дозволу на імміграцію та надано копію Рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну №1/5-195 від 04.06.2018 року.

Відповідно до ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Згідно ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 р. №3773-VI (далі - Закон №3773-VI) іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином.

Приписами ч.16 ст.4 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України №2491-ІІІ від 07 червня 2001 року "Про імміграцію" (далі - Закон №2491-ІІІ).

Відповідно до ст.1 Закону №2491-ІІІ, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №2491-ІІІ, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №2491-ІІІ, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Згідно з п.6 ч.2 ст.4 Закону №2491-ІІІ, квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається, зокрема одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України (п.1 ч.3 ст.4 Закону №2491-ІІІ).

Стаття 9 Закону №2491-ІІІ встановлює умови, порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання про надання дозволу на імміграцію. Так, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Крім зазначених документів подаються для осіб, зазначених у пункті 6 частини другої статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з іммігрантом, і документ про те, що іммігрант не заперечує проти їх імміграції та гарантує їм фінансове забезпечення на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

З аналізу вищенаведених норм Закону вбачається, що для оформлення дозволу на імміграцію заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів. У разі ж ненадання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається та дозвіл на імміграцію не видається.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. №1983 (далі по тексту Порядок №1983).

Відповідно до п.12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію:

- формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію;

- надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції Департаменту чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам;

- здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць (п.14 Порядку №1983).

Відповідно до п.16 Порядку №1983 у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Згідно з п.17 Порядку №1983 встановлено, що ДМС перевіряє у місячний термін правильність оформлення документів, що надійшли від зазначених у пунктах 13 і 15 цього Порядку органів, вивчає відповідність наведених підстав, визначених статтею 4 Закону України "Про імміграцію", з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до статті 10 Закону України "Про імміграцію" у разі потреби, надсилає запит до МВС, органів Національної поліції, СБУ та Робочого апарату Укрбюро Інтерполу. Запит до Держприкордонслужби надсилається тільки стосовно тих осіб, клопотання яких надійшли через МЗС.

Органи, які прийняли рішення про надання дозволу на імміграцію або про відмову у наданні такого дозволу, надсилають його копію протягом двох тижнів безпосередньо заявнику або через МЗС відповідній закордонній дипломатичній установі України (п.20 Порядку №1983).

З аналізу вищевикладеного слідує, що прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

У свою чергу, підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію визначені статтею 10 Закону №2491-ІІІ, а саме, дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Судом у рішенні від 26.09.2018 року по справі №1140/1954/18 також встановлено, що 03.10.2017 року позивач звернулася до Кіровоградського РС УДМС України в Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на імміграцію, у зв`язку з перебуванням у шлюбі з громадянином України, понад два роки. До заяви додавши документи, визначені Законом України "Про імміграцію".

02.11.2017 року за №3501.5-13388/35.1-17 надіслано запит до міжнародного поліцейського співробітництва ГУНПУ в Кіровоградській області про перевірку осіб за обліками Інтерполу. Відповідь з ГУНПУ в Кіровоградській області надійшла 16.11.2017 вх.867/1/3501-17ЕД, якою повідомлено, що перевіркою по базі даних Інтерполу вказані у запиті - ОСОБА_2 не значиться.

Також, 02.11.2017 до Державної прикордонної служби України надіслано запит за №3501.5-13387/35.1-17. Відповідь надійшла 23.11.2017 вх.№10155/1/3501-17, де зазначено, що інформація щодо заборони в`їзду зазначеної особи, відсутня.

03 листопада 2017 за №3501.5-13472/35.1-17 надіслано запит до ГУНПУ в Кіровоградській області. 29 листопада 2017 надійшла відповідь, де зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась.

03 листопада 2017 направлено запит начальнику Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Кіровоградській області щодо громадянки ОСОБА_4 та вимогу на особу без громадянства, яка порушила клопотання про надання дозволу на імміграцію. У довідці № (відповідь на запит) зазначено, що відомості щодо ОСОБА_4 у ОСК ГУНПУ України в Кіровоградській області та ОСК МВС України, відсутні.

Судом встановлено, що 03.11.2017 надіслано запит №1/5-265 до заступника начальника УСБУ в Кіровоградській області з проханням повідомити думку про можливість задоволення заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на імміграцію в Україну. У відповіді на запит УСБУ (лист №61/кр/2714/нт від 02.05.2018) зазначено, що на підставі абзацу другого п. 9 Постанови КМУ від 26.12.2002 №1983 та п.4 ст.10 Закону України "Про імміграцію" вважають за доцільне відмовити особі без громадянства ОСОБА_4 у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

У висновку про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну особі без громадянства (Палестина) ОСОБА_4 зазначено, що під час перевірки особової справи ОСОБА_4 встановлено, що у свідоцтві про шлюб № НОМЕР_1 , виданого 12.08.2015 р. Палестинською Національною Адміністрацією в графі "Посвідчення особи/документ №" документом, який посвідчує особу ОСОБА_5 зазначене палестинське посвідчення особи № НОМЕР_2 та український закордонний паспорт № НОМЕР_3 . Також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Палестини, Указом Президента України від 28.05.2005 року № 886/2005 прийнятий до громадянства України; 04.10.2005 Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області вказаний громадянин документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 та 13.06.2016 УДМС України в Кіровоградській області документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , строком дії до 13.06.2026. Тож, у свідоцтві про шлюб номер паспорта громадянина України для виїзду за кордон ( НОМЕР_3 ) ОСОБА_6 не відповідає номеру діючого паспорта ( НОМЕР_6 ).

04 червня 2018 року заступником начальника Управління ДМС України в Кіровоградській області прийнято рішення №1/5-195 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну щодо особи без громадянства ОСОБА_4 на підставі п.4 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію".

Відповідно до п.4 ч.1 ст.10 Закону №2491-ІІІ дозвіл на імміграцію не надається особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи.

Статтею 10 Закону України "Про імміграцію" встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну, зі змісту якого вбачається, що підставами для відмови у наданні дозволу на імміграцію можуть бути лише доведені та обґрунтовані докази.

Отже, суд, у рішенні від 26.09.2018 року по справі №1104/1954/18 дійшов висновку, що внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації до офіційного документа, яка повністю або частково не відповідає дійсності. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам. Так як в свідоцтві про шлюб №0245587, копія якого додана до матеріалів справи, в графі "Посвідчення особи/документ №" зазначено саме реквізити паспорта громадянина України ОСОБА_5 НОМЕР_4 , який для Палестини і є українським закордонним паспортом.

Враховуючи встановлені обставини, рішенням від 26.09.2018 року по справі №1104/1954/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, визнано протиправним рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну за №1/5-195 від 04 червня 2018 року.

03.04.2019 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області із заявою про повторний розгляд заяви пор надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року із врахуванням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року (а.с.6).

Листом від 15.04.2019 року №3501.5-2054/35.3-19 Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області відмовило позивачці у розгляді поданої нею заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року, мотивуючи відмову тим, що такі вимоги відсутні у вищевказаному рішенні суду. Та зазначено, що ОСОБА_2 не має законних підстав для перебування на території України, пославшись на рішення Управління ДМС України в Кіровоградській області від 04.06.2018 року, яким відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну (а.с.7).

В даному випадку суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.п.2, 4, 10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд погоджується з висновками відповідача, що рішенням від 26.09.2018 року у справі №1140/1954/18, його не було зобов`язано повторно розглядати заяву ОСОБА_1 від 03.10.2017 року.

Проте, згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги, що Управління ДМС України в Кіровоградській області відмовляючи позивачці у наданні дозволу на імміграцію в Україну без врахування обставин, які існують, суттєво порушило права позивачки за наявності передбачених Законом підстав на отримання дозволу на імміграцію, позовна вимога про зобов`язання відповідача у встановлені строки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року про надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року підлягає задоволенню.

Водночас суд наголошує на тому, що під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 відповідач не може відмовляти у наданні дозволу на імміграцію в Україну з тих самих підстав, що вказані у листі №1/5-195 від 04.06.2018 року та за результатами повторного розгляду заяви повинен оцінити всі подані матеріали і прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, зроблених у справі №1140/1954/18.

В силу ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені позивачем доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що рішення суду зобов`язує відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання рішення - один місяць з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. (а.с.2).

З огляду на викладене суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) в розмірі 768,40 грн. за рахунок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (25015, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну від 03.10.2017 року з урахуванням висновків суду, та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

3.У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати (судовий збір) у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (25015, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-а, ).

5.Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (25015, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-а, ) подати звіт про виконання рішення суду у строк - один місяць з дня набрання чинності рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/1060/19.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук