Справа № 140/329/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6088/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Мікули О. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ярошика Т. В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року (рішення ухвалено у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Костюкевича С. Ф., повний текст рішення виготовлений 03 травня 2019 року) у справі № 140/329/19 за адміністративним позовом приватного підприємства «УКРЛІССЕРВІС» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ПП «УКРЛІССЕРВІС» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

від 29.10.2018 № , яким ПП «УКРЛІССЕРВІС» збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в розмірі 8905 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 2226 грн,

від 29.10.2018 № , яким до ПП «УКРЛІССЕРВІС» застосовано штрафні санкції за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 850 грн,

від 30.10.2018 № , яким ПП «УКРЛІССЕРВІС» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 1280806 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 320201,50 грн,

від 30.10.2018 № , яким до ПП «УКРЛІССЕРВІС» застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку у вигляді заробітної плати, в розмірі 510 грн,

від 31.10.2018 № , яким до ПП «УКРЛІССЕРВІС» застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норми регулювання обігу готівки та застосування РРО в розмірі 16250 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу про порушення ПП «УКРЛІССЕРВІС» податкового законодавства є помилковими, оскільки надані первинні документи повністю розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 30.10.2018 року та № від 31.10.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову оскаржило Головне управління ДФС у Волинській області, подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення цих вимог. Суд першої інстанції не врахував, що фізичні особи-підприємці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не могли надавати позивачу послуги по відбору та поставці деревини у зв`язку з відсутністю у вказаних підприємців найманих працівників та значною відстанню між лісгоспами.

Крім того, суд залишив поза увагою, що в договорах, укладених ПП «УКРЛІССЕРВІС» з Державними лісовими господарствами на придбання лісосировини, не передбачено залучення третіх осіб та надання ними послуг з відбору лісосировини; економічно недоцільно залучення фізичних осіб-підприємців по відбору деревини за наявності у власному штаті 40 працівників; в актах прийому-передачі не конкретизовано місце здійснення відбору деревини; до перевірки не було надано документів, які б підтверджували відповідну кваліфікацію (знання) для виконання робіт; відсутні будь-які докази перебування уповноважених позивачем підприємців у тих лісгоспах, в яких здійснювався відбір деревини.

Також, як вважає апелянт, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушення позивачем вимог п. 2.10, п. 2.12 постанови Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», оскільки довірена особа позивача зобов`язана була подати звіт про використання коштів, які було одержані довіреною особою підприємства з поточного рахунку ПП «УКРЛІССЕРВІС».

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення відповідача № та № від 31.10.2018 є протиправними, тому підлягають скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що на підставі наказу № 2969 від 14.08.2018 Головним управлінням ДФС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «УКРЛІССЕРВІС» податкового законодавства - за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 30.06.2018.

За результатами перевірки складено акт № 21538/14-01/33919355 від 05.10.2018, згідно з яким контролюючим органом встановлено такі порушення ПП «УКРЛІССЕРВІС» вимог податкового законодавства :

1) пп. 14.1.36, п.14.1.231 п.14.1 ст.14, ст. 22, ст.23, п.44.1, п.44.6 ст.44, п.135.1, ст.135, пп. 134.1.1, п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 1280807 грн;

2) п.103.2, п.103.4 ст.103, п.п.141.4.1 в), п.п.14.4.4 п.141.4 ст.141 ПК України, ст. 8 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податкових ухилень стосовно податків на доходи та капітал, в результаті чого занижено податок на прибуток іноземних юридичних осіб із джерелом їх походження з України у розмірі 6835,96 грн;

3) п.103.2, п.103.4 ст.103, п.п.141.4.1 в), п.п.141.4.4 п.141.4 ст.141 ПК України, ст.8 Конвенції між Урядом України і Урядом Об`єднаних Арабських Еміратів про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податкових ухилень стосовно податків на доходи та капітал, в результаті чого занижено податок на прибуток іноземних юридичних осіб із джерелом їх походження з України у розмірі 2069,32 грн;

4) п. 103.9 ст.103 ПК України, не подано до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (Ківерцівське відділення) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів;

5) підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України та пп. 3.1 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556, у результаті чого з недостовірними відомостями (помилками) подані податковим агентом до податкового органу Податкові розрахунки за формою 1 ДФ за III, IV квартали 2017 року та І квартал 2018;

6) п. 2.10, п. 2.12 глави 2 постанови Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», яке було чинне на момент вчинення порушення, а саме: неподання в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, звіту про використання коштів на загальну суму 65000 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 29.10.2018 № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в розмірі 8905 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 2226 грн,

від 29.10.2018 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 850 грн,

від 30.10.2018 № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 1280806 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 320201,50 грн,

від 30.10.2018 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 510 грн,

від 31.10.2018 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норми регулювання обігу готівки та застосування РРО в розмірі 16250 грн.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 135.1. статті 135 ПК України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частини 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Отже, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами.

Судом встановлено, що між ПП «УКРЛІССЕРВІС» (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) укладено договори № 1 від 09.03.2016 та № 1 від 03.01.2018 про надання послуг з відбору (приймання/оцінки) лісопродукції/лісоматеріалів (необроблена деревина хвойних та твердолистяних порід).

Згідно з умовами договорів Виконавець зобов`язується надавати послуги власними силами або залучати третіх осіб, які мають відповідну кваліфікацію (знання) для виконання послуг, передбачених договором, підписувати товарно-супровідні документи від імені Замовника, які будуть оформлюватися при наданні послуг. Розрахунок вартості ціни послуг здійснюється наступним чином: за 1 куб. м. відібраної (прийнятої) лісопродукції твердолистяних порід - 400 грн без ПДВ, з 03.01.2018 - 700 грн без ПДВ, за 1 куб. м. відібраної (прийнятої) лісопродукції хвойних порід - 200 грн без ПДВ, з 03.01.2018 - 250 грн без ПДВ.

На виконання умов зазначених договорів позивачу надано послуги за березень 2016 року - квітень 2018 року на загальну суму 3383694 грн.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивачем під час проведення перевірки були надані акти надання послуг, договори купівлі-продажу необробленої деревини, товарно-транспортні накладні (том 2, а. с. 37-172).

Також, між ПП «УКРЛІССЕРВІС» (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) укладено договір № 1 від 20.02.2018 про надання послуг з відбору (приймання/оцінки) лісопродукції/лісоматеріалів (необроблена деревина хвойних та твердолистяних порід).

Згідно з умовами договору Виконавець зобов`язується надавати послуги власними силами або залучати третіх осіб, які мають відповідну кваліфікацію (знання) для виконання послуг, передбачених договором, підписувати товарно-супровідні документи від імені Замовника, які будуть оформлюватися при наданні послуг. Розрахунок вартості ціни послуг здійснюється наступним чином: за 1 куб. м. відібраної (прийнятої) лісопродукції твердолистяних порід - 700 грн без ЦЦВ, за 1 куб. м. відібраної (прийнятої) лісопродукції хвойних порід - 250 грн без ПДВ.

На виконання умов зазначеного договору позивачу надано послуги за березень-червень 2018 року на загальну суму 478239 грн.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем під час проведення перевірки були надані контролюючому органу акти надання послуг, договори купівлі-продажу необробленої деревини, товарно-транспортні накладні (том 2, а. с. 173-278).

Крім того, між ПП «УКРЛІССЕРВІС» (Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) укладено договір № 2 від 21.02.2018 про надання послуг з відбору (приймання/оцінки) лісопродукції/лісоматеріалів (необроблена деревина хвойних та твердолистяних порід).

Згідно з умовами договору Виконавець зобов`язується надавати послуги власними силами або залучати третіх осіб, які мають відповідну кваліфікацію (знання) для виконання послуг, передбачених договором, підписувати товарно-супровідні документи від імені Замовника, які будуть оформлюватися при наданні послуг. Розрахунок вартості ціни послуг здійснюється наступним чином: за 1 куб. м. відібраної (прийнятої) лісо продукції твердолистяних порід - 700 грн без ПДВ, за 1 куб. м. відібраної (прийнятої) лісопродукції хвойних порід - 250 грн без ПДВ.

На виконання умов зазначеного договору Виконавцем було надано послуги за березень-червень 2018 року на загальну суму 658841 грн.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем під час проведення перевірки були надані акти надання послуг, договори купівлі-продажу необробленої деревини, товарно-транспортні накладні, прибуткові накладні (том 3, а. с. 1-149).

Крім того, між ПП «УКРЛІССЕРВІС» та ФОП ОСОБА_4 укладено договір поставки пиломатеріалів № УЛС 03/04/2017 від 03.04.2017.

Згідно з умовами договору ФОП ОСОБА_6 (Продавець) зобов`язується передавати у власність ПП «УКРЛІССЕРВІС» (Покупець) пиломатеріали хвойних та твердих порід, загальна кількість складає 1000 куб м. та може бути збільшена або зменшена за взаємною згодою сторін. Базисом поставки за цим договором є FCA ( Інкотермс 2010). Товар передається Продавцем Покупцю на складі Продавця.

Відвантаження товару провадиться залученим транспортом Покупця. Транспортні витрати, пов`язані з транспортуванням, оплачуються Покупцем. Загальна вартість договору складається з вартості всіх партій поставлених Покупцю.

На виконання умов зазначеного договору поставлено пиломатеріалів за квітень-жовтень 2017 року на загальну суму 2594821,16 грн.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем під час проведення перевірки були надані акти надання послуг, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні (том 3, а. с. 150-246).

Як видно з матеріалів справи, усі первинні документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства та містять усі необхідні реквізити передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що господарські операції між ПП «УКРЛІССЕРВІС» та його контрагентами фізичними особами-підприємцями реально відбулися і послуги було надано в повному об`ємі, що підтверджується фактичними обставинами по справі.

Наявність належним чином оформлених первинних документів по оформленню господарських операцій позивача з його контрагентами не заперечується відповідачем.

На підставі документів, складених контрагентами позивачем був сформований податковий кредит та витрати відповідних звітних періодів.

Під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що діяльність контрагентів позивача спрямована на надання вигоди третім особам шляхом підміни товарної номенклатури в ланцюгах постачання та відповідного формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування.

Однак, такі висновки є помилковими, оскільки контролюючим органом не надано належних доказів на підтвердження того, що укладаючи договори, сторони діяли з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також не встановлено наявність у позивача наміру отримати за договорами, укладеними з контрагентами, іншого результату, ніж отримання послуг та прибутку.

Посилання податкового органу на неможливість надання послуг підприємцями з відбору лісодеревини для ПП «УКРЛІССЕРВІС» в різних лісгоспах одночасно протягом одного дня у зв`язку з географічною віддаленістю лісгоспів один від одного є безпідставними, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, відстані між місцями приймання продукції становлять 8-10 км.

Апеляційний суд не може взяти до уваги доводи скаржника стосовно того, що в договорах, укладених ПП «УКРЛІССЕРВІС» з Державними лісовими господарствами на придбання лісосировини, не передбачено залучення третіх осіб та надання ними послуг з відбору лісосировини, оскільки з досліджених судом аукціонних свідоцтв про результати аукціону із продажу необробленої деревини та договорів купівлі-продажу необробленої деревини між лісгоспами та ПП «УКРЛІССЕРВІС» в розділах «умови прийняття-передачі товару» передбачено участь уповноваженого представника покупця у прийманні товару на складі продавця перед завантаженням на транспортний засіб з правом складання акта прийому-передачі при виявленні недоліків товару (нестача, неналежна якість і т.д).

За вказаних обставин, посилання відповідача на відсутність економічного ефекту для позивача за результатами співпраці з вказаними підприємцями, не відповідають дійсності, враховуючи, що контролюючим органом будь-яких порушень при обрахуванні отриманих доходів та сплаті податків з доходів за результатами такої діяльності не встановлено, тому висновки відповідача про заниження ПП «УКРЛІССЕРВІС» податку на прибуток є безпідставними.

Отже, висновок суд першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення відповідача від 30.10.2018 № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1280806 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 320 201,50 грн, є правильним, в зв`язку з чим зазначене податкове повідомлення-рішення скасовано судом обгрунтовано.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 31.10.2018, то апеляційний суд, досліджуючи його правомірність, виходить з такого.

Відповідно до п. 2.12 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин (далі Положення № 637), фізичні особи - довірені особи підприємств (юридичних осіб), які відповідно до законодавства України одержали готівку з поточного рахунку із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу або особистого електронного платіжного засобу, використовують її за призначенням без оприбуткування в касі. Зазначені довірені особи подають до бухгалтерії підприємства звіт про використання коштів разом із підтвердними документами в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, а також документи про одержання готівки з поточного рахунку (чек банкомата, копія видаткового ордера, довідки за встановленими формами, сліп, квитанція торговельного термінала, тощо) разом з невитраченим залишком готівки.

Статтею 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» із змінами та доповненнями, передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день, за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум, за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Податковий орган прийшов до висновку про порушення позивачем вимог п. 2.10, 2.12 Положення № 637, а саме: довіреною особою підприємства з поточного рахунку, із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу, отримано готівкові кошти на загальну суму 65000, 00 грн без подання в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, звіту про використання коштів.

Під час перевірки позивачем було пред`явлено такі чеки банкомата: від 19.02.2016 на суму 20000,00 грн, від 11.03.2016 на суму 10000,00 грн, від 22.03.2016 на суму 10000,00 грн, від 29.03.2016 на суму 5000,00 грн, від 07.12.2016 на суму 20000,00 грн, а всього на загальну суму 65 000, 00 грн.

Виходячи з системного аналізу положень п. 2.10, п.2.12 Положення № 637, апеляційний суд вважає, що такий звіт надається тільки при використанні довіреною особою цих коштів на виробничі потреби підприємства. При цьому, обов`язково, до звіту додаються товарні чеки або інші документи, що підтверджують їх використання (наприклад посвідчення про відрядження).

В справі встановлено, що готівкові кошти, які були отримані довіреною особою позивача за допомогою корпоративної картки, відразу оприбутковувались в касі ПП «УКРЛІССЕРВІС» і не використовувались на виробничі чи інші потреби підприємства, що підтверджується касовими ордерами, які надавались під час перевірки. Доказів протилежного відповідачем не подано й судом не встановлено.

За вказаних обставин, у довіреної особи ПП «УКРЛІССЕРВІС» не виникало обов`язку на подання відповідного звіту до податкового органу з приводу використання коштів в силу відсутності такого використання.

Отже, податкове повідомлення-рішення відповідача від 31.10.2018 № , яким до ПП «УКРЛІССЕРВІС» застосовано штрафні санкції в розмірі 16250 грн за порушення п. 2.10, п. 2.12 Положення № 637, правильно визнано судом першої інстанції протиправним та обгрунтовано скасовано.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові ніким з учасників справи не оскаржене.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин справи, тому підстави для його зміни чи скасування в цій частині відсутні.

Апеляційні доводи апелянта, в силу наведеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі № 140/329/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді О. І. Мікула
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 12.07.2019.