Справа № 592/16851/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 р. Справа № 592/16851/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Туреччини ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.02.2019, головуючий суддя 1 інстанції Фоменко І.М., вул. Першотравнева 12, м. Суми, 40009, повний текст рішення виготовлений 27.02.2019 по справі № 592/16851/18

за позовом Громадянина Туреччини ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС третя особа: в.о. начальника Сумської митниці ДФС України ОСОБА_2 Олександр Геннадійович

про визнання протиправними та скасування постанов у справах про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Туреччини ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС (далі відповідач), третя особа: в.о. начальника Сумської митниці ДФС України ОСОБА_3 Геннадійович (далі в.о. начальника Сумської митниці ДФС України Шуцький О.Г.), в якому просив суд зупинити виконання постанов в справах про порушення митних правил до закінчення розгляду адміністративного позову в суді, постанову в.о. начальника Сумської митниці ДФС України Шуцького О.Г. від 22.08.2018 в справах про порушення громадянином Туреччини ОСОБА_4 митних правил № 0772/80500/18 та № 0773/80500/18 від 10.07.2018 від 10.07.2018 визнати протиправною та скасувати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.02.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що вважає незаконним та безпідставним обвинувачення в тому, що станом на 10.07.2018 громадянин Туреччини ОСОБА_1 не вивіз за межі митної території України автомобілі марки «VW PASSAT» р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та «Audi A4» р.н. НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , ввезений 21.11.2013, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України (далі МК України), оскільки зазначені автомобілі вибули з його користування в результаті протиправних дій крадіжки, що підтверджується листом Сумського ВП ГУ НП України в Сумській обл. від 19.12.2017 № 19151/55-2017/СВ, адресованого Сумській митниці, та листом ГУ НП в Сумській обл. від 22.06.2018, довідкою начальника слідчого відділу Сумського міського відділу поліції УМВС України в Сумській обл. про крадіжку 26.08.2014. Позивач вважає, що суд першої інстанції, не прийнявши до уваги повідомлення провоохоронних органів, прийшов до висновку про відсутність повідомлення митного органу щодо існування обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, внаслідок чого позивачем було порушено строк перебування транспортних засобів на митній території України в режимі тимчасового ввезення більш ніж на 10 днів.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2019 призначено до розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку письмового провадження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 задоволено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та ухвалами суду від 08.07.2019 відкрито провадження по справі № 592/16851/18, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою та електронним повідомлення про відправлення судової повістки. (а.с. 140-141)

Відповідно до положень ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута без участі сторін.

12 липня 2019 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від адвоката позивача Дяченко Ю.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в розгляді кримінального провадження в Тростянецькому районному суді Сумської обл.

Дане клопотання судом залишено без розгляду, оскільки на нього не накладено електронний цифровий підпис.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Постановою в.о. начальника Сумської митниці ДФС України Шуцького О.Г. у справах про порушення митних правил №0772/80500/18 та №0773/80500/18 від 22.08.2018 гр. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, а саме за перевищення строку тимчасового ввезення автомобіля марки «VW PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 , і автомобіля марки «Audi A-4», д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_6 , на митну територію України більше ніж на 10 діб, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для для скасування оскаржуваних постанов Сумської митниці ДФС.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено під час судового розгляду фактичною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача стало порушення останнім строків вивезення за межі митної території України транспортних засобів марки «VW PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 , який був ввезений в Україну 06.10.2013 у режимі «тимчасове ввезення» та марки «Audi A-4», д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_6 , який був ввезений в Україну 21.11.2013 у режимі «тимчасове ввезення».

Згідно із частиною 1 статті 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Приписами ч. 6 ст. 380 МК України встановлено, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657 (далі Порядок № 657).

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем. (п. 2 розд. VIII Порядку № 657)

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили. (п. 5 розд. VIII Порядку № 657)

Пунктом 3 Розділу VIII Порядку № 657 встановлено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Так, в підтвердження факту крадіжки транспортного засобу позивача «VW PASSAT» р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , останнім надано довідку Сумського ВМ УМВС України у Сумській області, з якої слідує, що 26.08.2014 від гр. ОСОБА_6 до Сумського ВМ УМВС України у Сумській області надійшло повідомлення про крадіжку транспортного засобу «Фольцваген Пассат 5Б», р.н. Литви « НОМЕР_7 ». Повідомлення зареєстровано в ЖЄО за №22465 від 26.08.2014 року (а.с.84).

Проте, згідно протоколів про порушення митних правил №0772/80500/18 від 10.07.2018 та №0773/80500/18 від 10.07.2018, жодних документів, підтверджуючих факт крадіжки транспортних засобів, настання будь-яких обставин непереборної сили гр. Туреччини ОСОБА_7 до митного органу надано не було. Зазначене також підтверджується даними Єдиної автоматизованої системи Державної фіскальної служби та даними Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор 2006», відповідно до яких гр. ОСОБА_6 з заявами до митних органів України про вчинення крадіжки транспортних засобів, які перебувають під митним контролем, що виключає адміністративну відповідальність за порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 481 МК України, не звертався.

Посилання апелянта на листи Сумського ВП ГУ НП України в Сумській обл. від 19.12.2017 № 19151/55-2017/СВ, адресованого Сумській митниці, та ГУ НП в Сумській обл. від 22.06.2018 як на належне повідомлення митного органу про факт крадіжки транспортних засобів марки «VW PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 і марки «Audi A-4», д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_6 , колегія суддів вважає необгрунтованими.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 380 МК України, а також дату ввезення на митну територію України зазначених вище автомобілів, позивач зобов`язаний був вивезти з території України транспортний засіб марки «VW PASSAT» у строк до 06.10.2014 і транспортний засіб марки «Audi A-4» до 21.11.2014.

Разом з тим, листи з правоохоронних органів датовані 2017 та 2018 роками, що спростовує доводи апелянта про факт належного повідомлення митного органу щодо існування обставин, які виключають відповідальність позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених санкцією ч. 3 ст. 481 МК України.

Згідно з ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу ), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Тобто, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереробної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Зважаючи на те, що позивач вчасно (до закінчення встановленого строку тимчасового ввезення) не повідомив найближчий митний орган про обставини подій (крадіжки) то, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірного винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_6 за ч.3 ст. 481 МК України.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі інші аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Туреччини ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 лютого 2019 року по справі № 592/16851/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 12.07.2019