Справа № 686/7094/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/7094/19

Головуючий у 1-й інстанції: Чевилюк З.А.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

15 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року (повний текст якої складено у м.Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії НК №282883 від 04 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки факти викладені в ній не відповідають дійсності, оскільки при проведенні ремонтних робіт 04.03.2019 місце проведення робіт було огороджене відповідними знаками і були взяті всі дозволи на ремонтні роботи.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем не доведено наявності його вини у вчинені правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 140 КУпАП, в силу вимог ч.ч. 4, 5 ст. 258 КУпАП не було складено протокол про адміністративне правопорушення і судом першої інстанції не надано належної оцінки його поясненням, що місце проведення робіт було огороджено належним чином.

15 липня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Розгляд справи просив здійснити за відсутності представника відповідача.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, інспектором ВБДР УПП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Воробей П.П. винесено постанову серії НК №282883 від 04 березня 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 04.03.2019 близько 14 год. 50 хв. в м.Хмельницькому по вул.І.Франка, 28, ОСОБА_2 , будучи посадовою особою (майстер МКП "Хмельницькводоканал") порушив нормативи ДСТУ 3090-95 п.4.1 та 6.14 щодо облаштування на вулиці під час провадження робіт, не обладнав засобами регулювання дорожнього руху місце проведення робіт, що гарантує безперешкодний і безпечний рух тз та пішоходів, чим порушив п. 1.5 ПДР, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. (а.с. 4). До постанови додано акт огляду ділянки дороги (вулиці) від 04.03.2019, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 04.03.2019 та відео ВХ00016 (а.с. 16-18).

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що ремонтні роботи за адресою м.Хмельницький, вул.І.Франка 28 здійснювались за відсутності відповідного огородження місця проведення робіт та технічного обладнання регулювання дорожнього руху, без необхідного погодження з Департаментом патрульної поліції, у зв`язку із чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що ч. 3 ст. 140 КУпАП передбачає відповідальність на посадових осіб суб`єктів господарської діяльності за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно протиправності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є майстром МКП "Хмельницькводоканал" та відповідальною особою за нарядом-допуском на виконання робіт підвищеної небезпеки.

Зі змісту постанови серії НК №282883 від 04 березня 2019 року слідує, що, на думку відповідача, позивач, як відповідальна особа, недотримався п. 4.1 та п. 6.14 ДСТУ 3090-95 щодо облаштування на вулиці під час проведення робіт, не обладнав засобами регулювання дорожнього руху місце проведення робіт, що гарантує безперешкодний і безпечний рух тз та пішоходів, чим порушив 1.5 ПДР.

Відповідно до п. 4.1 ДСТУ 3090-95 організація експлуатаційних робіт повинна здійснюватися відповідно до проектно-технічної документації, технологічних карт на окремі види робіт та інших експлуатаційних документів і вимог цього стандарту.

Обладнання ділянок експлуатаційних робіт, а також відповідальність за правильне розміщення і збереження технічних засобів покладається на організацію, яка виконує ці роботи (п. 6.14 ДСТУ 3090-95).

Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Колегія суддів звертає увагу, що вищенаведеними нормами, за порушення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не встановлено яким саме чином необхідно проводити облаштування на вулиці під час проведення робіт, так само як і якими засобами регулювання дорожнього руху необхідно обладнати місце проведення робіт.

При цьому, як слідує зі схеми, яка зафіксована в акті огляду ділянки дороги від 04.03.2019, на місці проведення робіт було встановлено огорожу з конусів та дорожні знаки 4.8 "Об`їзд перешкоди з лівого боку", а також 1.37 "Дорожні роботи" (а.с. 17). Вказана обставина також зафіксована на відеозаписі з нагрудної камери (а.с. 16).

Тобто, позивач обладнав вищевказаними засобами регулювання дорожнього руху місце проведення робіт.

Водночас, колегія суддів критично ставиться до врахування судом першої інстанції пояснень представника відповідача, що дорожні знаки на вказаній ділянці дороги не були розміщені в установленому порядку і погодження ремонтних робіт з Департаментом не здійснено, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за здійснення ремонтних робіт без погодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції, враховуючи, що окремі питання дорожнього руху, що потребують узгодження врегульовані розділом 32 ПДР, в той час як відповідач зазначив про порушення позивачем п. 1.15 ПДР.

Більше того, в оскаржуваній постанові взагалі не конкретизовано та не відображено ту обставину, що позивач здійснив заходи по обладнанню засобами регулювання дорожнього руху місця проведення робіт, однак чомусь, на думку відповідача, вказані дії не узгоджувались з відповідними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 140 КУпАП, а відтак постанова НК №282883 від 04 березня 2019 року підлягає до скасування.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що відповідач в силу ч. 5 ст. 258 КУпАП повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Так, згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У частинах 4, 5 ст. 258 КУпАП закріплено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Відтак доводи апеляційної скарги позивача про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення у випадку притягнення особи до відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП навіть у випадку, коли така особи заперечує проти вчинення правопорушення, є безпідставним та не узгоджується з приписами ст. 258 КУпАП та п. 4 розділу 1 Інструкції №1395. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора ВБДР УПП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Воробей Петра Петровича від 04 березня 2019 року серії НК №282883 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 липня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.