Справа № 824/18/19-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/18/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

17 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокурора Чернівецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до прокурора Чернівецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

03 червня 2019 року від Прокуратури Чернівецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

03 червня 2019 року та 24 червня 2019 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року розгляд справи призначено, з урахуванням вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, до розгляду в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що 13.12.2018 року позивач звернувся до прокурора Чернівецької області із скаргою, в якій просив провести службове розслідування з приводу викладених у даній скарзі обставин та притягнути прокурорів, які свідомо чи у зв`язку із службовою недбалістю допустили багаторазове порушення його прав, неодноразове порушення слідчим процесуального законодавства у кримінальному провадженні №0000211, шляхом прийняття протизаконних постанов та невиконання вказівок прокурора, не вжили жодних заходів щодо виконання власних вказівок, допустили майже п`ятирічне зволікання та відсутність будь-яких результатів у досудовому розслідуванні - до дисциплінарної відповідальності. У випадку ухвалення рішення про проведення службового розслідування за цією скаргою, просив надіслати на електронну адресу позивача копію наказу про утворення комісії з проведення службового розслідування (а.с. 38-42).

За резолюцією прокурора Чернівецької області від 13.12.2018 року, керівництвом прокуратури Чернівецької області розгляд скарги позивача від 13.12.2018 року скеровано для спільного розгляду відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення і відділу роботи з кадрами (структурним підрозділом) для перевірки викладених фактів та надання пропозицій щодо необхідності призначення службового розслідування (а.с.37).

Здійснюючи розгляд вказаної скарги, 14.12.2018 року виконувач обов`язків начальника управління прокуратури Чернівецької області П`ятковський О.М. звернувся до керівника Кіцманської місцевої прокуратури з листом №04/2/2-130-17 в якому, відповідно до вимог наказу Генеральної прокуратури України №-4гн "Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні" від 19.12.2012 року та пунктів 6.51, 6.52 Регламенту прокуратури Чернівецької області, затвердженого наказом прокуратури Чернівецької області від 18.05.2018 року № 67, вказав на необхідність у строк до 20.12.2018 року забезпечити надходження до прокуратури Чернівецької області матеріалів кримінального провадження, наглядового провадження по ньому, а також ґрунтовну інформацію про стан досудового розслідування та прокурорського нагляду, у тому числі у формі процесуального керівництва, із зазначенням у ній відомостей та даних щодо підтвердження, або ж спростування доводів викладених у зверненні ОСОБА_1 за вищевказаними фактами порушень вимог чинного законодавства (а.с. 43).

На виконання листа прокуратури Чернівецької області №04/2/2-130-17 від 14.12.2018 року, Кіцманська місцева прокуратура листом від 19.12.2018 року №110-218-14 повідомила начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Чернівецької області, що на даний час кримінальне провадження №0000211 від 17.06.2014 року, у зв`язку з розглядом скарги слідчим суддею, знаходиться в Заставнівському районному суді. Після повернення Заставнівським районним судом вищевказаного кримінального провадження, воно разом з наглядовим провадженням та ґрунтовною інформацією про стан досудового розслідування буде скеровано на адресу прокуратури Чернівецької області (а.с. 44-45).

14.12.2018 року відділом роботи з кадрами прокуратури області розглянуто звернення ОСОБА_1 в частині проведення службового розслідування стосовно працівників Кіцманської місцевої прокуратури та листом від 14.12.2018 року за №11-2629вн-18 повідомлено начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення П`ятковського І.М. , що рішення про проведення службового розслідування може бути прийняте лише за наявності та підтвердження обґрунтованих доводів заявника щодо неправомірних дій працівників органу прокуратури області (а.с. 48).

28.12.2018 року Кіцманська місцева прокуратура листом №110-218-14 направила на адресу начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Чернівецької області матеріали кримінального провадження №0000211 від 17.06.2014 року разом з довідкою про стан досудового розслідування та наглядовим провадженням у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 46). Листом від 08.01.2019 року №04/2/2-13-17 прокуратурою Чернівецької області повернуто Кіцманській місцевій прокуратурі кримінальне провадження №0000211 від 17.06.2014 року та наглядове провадження №110-218-14 (а.с. 47).

Листом прокуратури Чернівецької області від 04.01.2019 року №04/2/2-130-17, за підписом начальника відділу прокуратури Чернівецької області П`ятковського О.М., позивачу відмовлено у проведенні службового розслідування та повідомлено про те, що рішення про проведення службового розслідування може бути прийняте лише за наявності та підтвердження обґрунтованих доводів заявника щодо неправомірних дій працівників органів прокуратури області (а.с. 49-50).

Вважаючи протиправною бездіяльність прокурора Чернівецької області щодо неприйняття ним рішення про проведення службового розслідування стосовно підпорядкованих йому прокурорів місцевої прокуратури за скаргою ОСОБА_1 від 13.12.2018 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в ході розгляду скарги ОСОБА_1 діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений діючим законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 та 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи необхідно керуватись нормами Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.101996 року, Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України 06.12.2017 року №343.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.101996 року (далі - Закон №393/96-ВР) передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно ст. 4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності дій відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.12.2018 року позивачем подано до прокурора Чернівецької області скаргу, в якій зазначено прохання провести службове розслідування з приводу викладених у даній скарзі обставин та притягнути прокурорів, які свідомо чи у зв`язку із службовою недбалістю допустили багаторазове порушення його прав, неодноразове порушення слідчим процесуального законодавства у кримінальному провадженні №0000211, шляхом прийняття протизаконних постанов та невиконання вказівок прокурора, не вжили жодних заходів щодо виконання власних вказівок, допустили майже п`ятирічне зволікання та відсутність будь-яких результатів у досудовому розслідуванні - до дисциплінарної відповідальності. У випадку ухвалення рішення про проведення службового розслідування за цією скаргою, просив надіслати на електронну адресу позивача копію наказу про утворення комісії з проведення службового розслідування.

Тобто, зі змісту скарги вбачається, що позивач обґрунтовуючи необхідність проведення службового розслідування посилався на порушення його прав під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211.

Зокрема, вказував про прийняття незаконних постанов про закриття кримінального провадження, неодноразове їх не направлення автору звернення, скасування судом винесених слідчим постанов про закриття кримінального провадження, бездіяльність слідчого органу і процесуального керівника щодо всебічного, повного та ефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні, невиконання вказівок процесуального прокурора та відсутність контролю за їх виконанням і невжиття заходів прокурорського впливу за цими фактами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за результатами розгляду скарги від 13.12.2018 року, начальником відділу прокуратури Чернівецької області було відмовлено у проведенні службового розслідування щодо керівника Кіцманської місцевої прокуратури та підпорядкованих йому прокурорів. Повідомлено, що в ході здійснення перевірки за скаргою ОСОБА_1 , фактів самоусунення процесуальним керівником від виконання обов`язків, зволікання щодо своєчасного завершення і направлення обвинувального акту у вищевказаному кримінальному провадженні до суду, встановлено не було. Стосовно проведення службового розслідування з приводу викладених у скарзі обставин та притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності, позивача було проінформовано, що у відповідності до вимог ст. 44 Закону України "Про прокуратуру" органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо працівників прокуратури визначено Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів.

Як слідує з апеляційної скарги та письмових пояснень, апелянт вказує на те, що рішення про призначення службового розслідування за його скаргою чи рішення про відмову в призначенні службового розслідування приймає прокурор Чернівецької області, якому була адресована скарга, а не начальник відділу прокуратури, однак прокурор Чернівецької області скаргу від 13.12.2018 року та викладене в ній клопотання про проведення службового розслідування не розглядав і рішення стосовно клопотання про проведення службового розслідування не приймав, у зв`язку з чим на думку апелянта відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Даючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає слідуюче.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року (далі - Закон №1697-VII).

Статтею 1 Закону №1697-VII визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №1697-VII систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Згідно ст.10 Закону №1697-VII у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя. Регіональну прокуратуру очолює керівник регіональної прокуратури - прокурор області, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя, який має першого заступника та не більше трьох заступників. У структурі регіональної прокуратури утворюються підрозділи управління та відділи.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 19 Закону №1697-VII прокурор зобов`язаний, зокрема діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок проведення службового розслідування в органах прокуратури стосовно прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих, військових прокуратур, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, слідчих (далі - прокурори), оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, службових та посадових осіб органів прокуратури при його проведенні визначені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України 06 грудня 2017 року №343, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 січня 2018 р. за № 8/31460 (далі - Інструкція №343).

Відповідно до п. 3 Інструкції №343 службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цієї Інструкції з метою з`ясування обставин, що стали підставами для його призначення.

Згідно п. 1 розділу ІІ Інструкції №343 приводами для призначення службового розслідування, серед іншого, є: звернення (скарги, заяви) і повідомлення громадян, народних депутатів України, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян та засобів масової інформації, які містять фактичні дані, що можуть бути перевірені.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції №343 підставами для проведення службового розслідування є наявність даних про: втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів; допущення витоку мовної та видової інформації на об`єктах інформаційної діяльності органів прокуратури, розголошення конфіденційної, службової інформації або інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом (крім державної таємниці), втрату службових документів і матеріалів, порушення пропускного режиму до службових приміщень прокуратури, втрату, пошкодження печаток, штампів, іншого майна прокуратури; втрату або викрадення службового посвідчення; порушення, допущене посадовими особами органів прокуратури, що могло призвести до нецільового використання бюджетних коштів та втрат; загибель чи травмування прокурора під час виконання службових обов`язків, посягання на життя, здоров`я, житло та майно прокурора чи його близьких родичів, пов`язані зі службовою діяльністю прокурора; неправомірне втручання в діяльність прокурора; подію, яка сталася за участі прокурора та викликала негативний суспільний резонанс; використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб; вчинення прокурором дій, що містять ознаки корупційних правопорушень, інших кримінальних правопорушень або правопорушень, пов`язаних з корупцією; керування прокурором транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння; подання в анкеті доброчесності прокурора недостовірних (у тому числі неповних) тверджень; порушення прокурором вимог, заборон або обмежень, встановлених Законами України "Про запобігання корупції", "Про прокуратуру"; вчинення прокурором інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Тобто, здійснивши аналіз вищенаведених правових норм чинного законодавства, колегією суддів встановлено, що службове розслідування проводиться тільки на підставі визначених Інструкцією №343 приводів та підстав, перелік яких є виключним.

Крім того, суд зауважує, що рішення про проведення службового розслідування може бути прийняте лише за наявності та підтвердження обґрунтованих доводів заявника щодо неправомірних дій працівників органів прокуратури.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції №343 про призначення службового розслідування видається наказ, яким утворюється комісія з проведення службового розслідування (далі - комісія), визначаються голова та члени комісії, підстава, мета і строки його проведення, прізвище, ім`я, по батькові, посада прокурора, стосовно якого проводиться розслідування, факт, за яким воно проводиться.

Пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №343 визначено, що проект наказу про призначення службового розслідування та пропозиції щодо складу комісії готує структурний підрозділ, яким встановлено наявність підстав для проведення службового розслідування.

Із аналізу вказаних вище норм слідує, що прийняттю наказу про проведення службового розслідування передує складений структурним підрозділом органу прокуратури проект наказу про призначення службового розслідування.

Крім того, для видачі вказаного проекту наказу необхідна встановлена структурним підрозділом органу прокуратури наявність приводів і підстав для проведення такого службового розслідування.

Отже, законодавцем визначено певну процедуру призначення службового розслідування, а не тільки прийняття органом прокуратури рішення про проведення службового розслідування.

Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що скаргу позивача від 13.12.2018 року за резолюцією прокурора Чернівецької області від 13.12.2018 року, керівництвом прокуратури Чернівецької області скеровано до спільного розгляду відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення і відділу роботи з кадрами (структурним підрозділом) для перевірки викладених фактів та надання пропозицій щодо необхідності призначення службового розслідування.

Зі змісту листа начальника відділу роботи з кадрами прокуратури області №11-2629ВН-18 від 14.12.2018 року вбачається, що за результатами розгляд відділом кадрів скарги ОСОБА_1 зроблено висновок про те, що рішення про проведення службового розслідування може бути прийняте лише за наявності та підтвердження обґрунтованих доводів заявника щодо неправомірних дій працівників органів прокуратури області.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що за результатами розгляду скарги позивача від 13.12.2018 року, прокуратурою Чернівецької області було проведено відповідну перевірку на наявність приводів і підстав для проведення службового розслідування, з витребуванням матеріалів кримінального провадження №0000211 від 17.06.2014 року та листом від 04.01.2019 року №04/2/2-130-17 за підписом начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення Пятковського І.М. було надано відповідь з роз`ясненням позивачу про те, що рішення про проведення службового розслідування може бути прийняте лише за наявності та підтвердження обґрунтованих доводів заявника щодо неправомірних дій працівників органів прокуратури області.

Тобто, із вказаного листа можна зробити висновок, що структурним підрозділом прокуратури Чернівецької області не виявлено неправомірних дій працівників органів прокуратури області, та відповідно, не встановлено приводів та підстав для проведення службового розслідування по фактам, що вказані позивачем у скарзі.

Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, у відповідності пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №343 проект наказу про призначення службового розслідування за скаргою позивача від 13.12.2018 року та пропозиції щодо складу комісії структурним підрозділом, яким би було б встановлено наявність підстав для проведення службового розслідування не складено.

Таким чином, беручи до уваги відсутність складеного структурним підрозділом проекту наказу про проведення службового розслідування, суд приходить до висновку про відсутність з боку прокурора Чернівецької області підстав для прийняття наказу про призначення службового розслідування.

Вказане свідчить й про відсутність з боку прокурора Чернівецького області бездіяльності щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про проведення службового розслідування стосовно підпорядкованих прокурорів місцевої прокуратури.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт стверджує про порушення відповідачем п.6.43 Регламенту прокуратури області, щодо можливості підписання керівником структурного підрозділу відповіді заявнику.

Проте, такий висновок апелянта на думку суду апеляційної інстанції є помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6.43. Регламенту прокуратури Чернівецької області, затвердженого наказом прокуратури Чернівецької області 18.05.2018 року №67, керівниками структурних підрозділів та їх заступниками підписуються відповіді на задоволені звернення громадян про надання їм роз`яснень, а також у випадку, коли розгляд звернення припинено.

Оскільки, Інструкцією №343 не врегульована процедура відмови у проведенні службового розслідування, в тому числі не визначено коло посадових осіб, якими може бути надано роз`яснення про відсутність підстав для його проведення, тому відповідно до положень п. 6.43 Регламенту розгляд скарги, з наданням відповіді на неї, було проведено начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Чернівецької області.

Згідно ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Статтею 20 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

З матеріалів справи встановлено, що у відповідності до Закону №393/96-ВР, за результатами розгляду скарги позивача від 13.12.2018 року, прокуратурою Чернівецької області листом від 04.01.2019 року №04/2/2-130-17, за підписом начальника відділу прокуратури Чернівецької області П`ятковського О.М., позивача повідомлено про результати розгляду скарги.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача, що твердження апелянта про відсутність права підпису керівника структурного підрозділу прокуратури області відповіді на звернення з відповідним роз`ясненням спростовується Інструкцією зі складання звітності про роботу прокурора, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 350 від 18.11.2015 року, п.9.5 якого передбачено розмежування вирішених звернень на : задоволені, відхилені та такі, за якими надано роз`яснення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач в ході розгляду скарги позивача діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений діючим законодавством України, а тому в діях прокурора Чернівецької області не вбачається бездіяльності.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне представництво відповідача у суді, слід зазначити наступне.

Як вбачається з довіреності, яка міститься в матеріалах справи, остання видана прокурором області Соболем О.М. прокурору відділу забезпечення представництва в суді прокуратури області Балук О.М. доручено здійснювати представництво інтересів прокуратури області у даній справі.

Забезпечення такого представництва повністю узгоджується з положеннями ст.11 Закону України "Про прокуратуру" та наказу Генерального прокурора України № 186 від 21.09.2018 року " Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень".

Зокрема, відповідно до ст.11 Закону України " Про прокуратуру" керівник регіональної прокуратури представляє регіональну прокуратуру у відносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями та організовує діяльність регіональної прокуратури.

Згідно п.20 наказу Генерального прокурора України № 186, організація представництва органів прокуратури та її посадових осіб у судах : цивільних, господарських, адміністративних справах у Генеральній прокуратурі та регіональних прокуратурах покладена на підрозділ представництва в суді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі наданих Законом повноважень, прокурором Чернівецької області вжито розпорядчих заходів щодо видачі довіреності підпорядкованому працівнику для забезпечення представництва прокуратури області у суді в даній справі.

Враховуючи вказані положення норм законодавства, суд констатує, що у відповідності до Закону №393/96-ВР, за результатами розгляду скарги позивача від 13.12.2018 року, прокуратурою Чернівецької області листом від 04.01.2019 року №04/2/2-130-17, за підписом начальника відділу прокуратури Чернівецької області П`ятковського О.М., позивача повідомлено про результати розгляду скарги.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, в той час як доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.