Справа № 200/5715/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року справа № 200/5715/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Казначеєва Е.Г.

Компанієць І.Д.,

розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 р. у справі № 200/5715/19-а (суддя першої інстанції Хохленков О.В.) складене в м. Слов`янськ за позовом Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 звітному році у розмірі 82806,98 грн. та пеню у розмірі 149,04 грн , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 звітному році у розмірі 82806,98 грн. та пеню у розмірі 1921,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що в порушення статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" відповідач у 2017 звітному році не забезпечив виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, в кількості однієї особи, у зв`язку з чим зобов`язаний сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню. (т.1 арк.справи 4-6)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі № 200/5715/19-а у задоволенні позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 звітному році у розмірі 82806,98 грн. та пеню у розмірі 149,04 грн. - відмовлено повністю. (т.3 арк.справи 85-87)

Позивач - Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне:

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач - Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" 13.02.2019 року подало до Фонду звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік, згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників становить 1132 особи, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 44 осіб.

Крім того, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", також самостійно розрахована відповідачем і становить 45 особу (т.1 арк.справи 7). При цьому відповідач самостійно визначив суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в сумі 82807 грн.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не забезпечив встановленого нормативу одного робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та не сплатив адміністративно-господарські санкції 82806,98 грн. з урахуванням пені в розмірі 1921,00 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Але, згідно розрахунку сума пені складає 149,04 грн. (арк.справи 9).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Причому, згідно пункту 5 Порядку надання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 (далі - Наказ № 316), інформація за даною формою подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Отже, згідно діючих положень Наказу №316 звітність за формою № 3-ПН роботодавці подають до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), тобто лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць. Періодичності подачі такої звітності не встановлено, оскільки вона подається не пізніше трьох робочих днів з дати відкриття вакансії.

При цьому у пункті 4 розділу І вказаного Порядку закріплено, що актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку.

Тому підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у разі вчинення передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на їх працевлаштування, а саме - розроблення необхідних заходів по створенню робочих місць для осіб з інвалідністю, інформування відповідні установи про вакантні посади для осіб з інвалідністю, проте їх не працевлаштування з незалежних від підприємства причин (у зв`язку з відсутністю таких осіб, відмовою особи з інвалідністю від працевлаштування на підприємстві та бездіяльністю державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

В даному випадку, колегією суддів встановлено, що комунальне підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" перебуває на обліку у Фонді як підприємство, яке у своїй діяльності використовує найману працю. При цьому у відповідача в 2018 році середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 1132 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 44 особа. При цьому, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до 45 осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2018 року Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" щомісячно подавало звіти за формою № 3-ПН щодо "Інформації про попит на робочу силу (вакансії) для працевлаштування осіб з інвалідністю" щодо інформації про вакансії за професією "тракторист 4 розряду", "слюсар - ремонтник 4 розряду", "слюсар аварійно-відновлювальних робіт 3 розряду", "контролер водопровідного господарства", "тракторист 4 розряду", слюсар-ремонтник 4 розряду", муляр 3 розояду, "майстер мереж водопроводу", "Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду", "Слюсар з ремонту автомобілів 4 розряду", "Електромонтер з ремонту та монтажу кабельних ліній 5 розряду", "Електромонтер з ремонту та обслуговуванню електроустаткування 4 розряду", водій автотранспортних засобів 3 клас", "Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду, дорожній робітник 3 розряду, "машиніст екскаватора 5 розряду", що підтверджується копіями звітів з доказами направлення їх до міського центру зайнятості та копіями штатного розпису (т. 1 а.с.23-250, т.2 а.с.1-44).

Також, колегією суддів вивчені направлення на працевлаштування з Маріупольського центру зайнятості за 2018 рік до Комунального підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

В кожному випадку був здійснений індивідуальний підхід. Деякі претенденти відмовлялися самостійно (не влаштовувала заробітна плата), у деяких пропонуєма робота не відповідала індивідуальної програми реабілітації, у деяких робота не відповідала довідки МСЕК, деякі були прийняті на роботу.

З метою з`ясування обставин, щодо вжиття відповідачів заходів спрямованих на працевлаштування осіб з інвалідністю, судом ухвалою від 14 травня 2019 року витребувано з Маріупольського міського центру зайнятості інформацію щодо наявності звітів "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за формою №3-ПН з додатками щодо характеристик вакансій та вимог до претендентів за 2018 рік, які подавалися (не подавалися) комунальним підприємством "Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства"

Із відповіді Маріупольського міського центру зайнятості від 16.05.2019 року № 08/2273/06-16/19 встановлено, що звітність за формою №3-ПН до служби зайнятості протягом 2018 року подавалася комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» щомісячно та були надані копії звітів за формою № 3-ПН за 2018 рік.

На підставі наведеного колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що вакансії, створені відповідачем для працевлаштування інвалідів та про наявність яких повідомлено державну службу зайнятості, заміщені не були з незалежних від відповідача обставин.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення, при цьому, за порушення правил здійснення господарської діяльності учасник господарських відносин відповідає, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Тобто, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

У зв`язку з тим, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, про які повідомлено державну службу зайнятості, він не може бути притягнений до адміністративно-господарської відповідальності.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.06.2011 у справі № 21-60а11.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не підлягають задоволенню.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 р. у справі № 200/5715/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 р. у справі № 200/5715/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць