Справа № 320/1451/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року м. Київ № 320/1451/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Колеснікової І.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тетіївський пряник

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Тетіївський пряник із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 06.11.2018 № .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що викладені в акті висновки контролюючого органу про завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 17 603 грн. не ґрунтуються на нормах закону, а відтак податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Так, позивачем зазначено, що у виписаних податкових накладних за результатами господарської діяльності з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Дітрейд» в липні місяці 2018 року, Товариством з обмеженою відповідальністю Тетіївський пряник допущено помилку при зазначенні індивідуального податкового номеру, у зв`язку з чим у вересні 2018 позивачем зроблено уточнюючий розрахунок, яким в липні 2018 року було включено податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Дітрейд» з правильним індивідуальним податковим номером контрагента.

Також позивачем вказано, що податкове зобов`язання у липні 2018 року по господарським операціям з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Дітрейд» та показання рядків 19 та 21 декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року не вплинуло на рядок 20.2 такої декларації.

Крім того позивачем наголошено, що контролюючим органом допущено численні порушення норм законодавства при проведенні процедури винесення податкового повідомлення-рішення, а саме: відповідачем не розглянуто подані позивачем заперечення на акт перевірки та не повідомлено позивача про місце і час проведення такого розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем, не погоджуючись з позовними вимогами позивача, подано до суду 21.05.2019 відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що перевіркою задекларованих показників декларації з ПДВ за серпень 2018 від 20.09.2018 № з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість (далі ПДВ) у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 24.09.2018 № в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року встановлено завищення суми бюджетного відшкодування на 17 603 грн. ПДВ та як наслідок відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за серпень 2018 у сумі податку на додану вартість 17 603 грн.

12.06.2019 до суду від позивача надійшло клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

14.06.2019 від позивача надійла відповідь на відзив яка, містить пояснення, тотожні наведеним у позовній заяві.

Відповідачем 19.06.2019 подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що акт перевірки від 12.10.2018 року № 2777/10-36-50-05/36178864 отримано позивачем 23.10.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 289. Втім, заперечення на акт перевірки надійшли до податкового органу лише 08.11.2018, тобто з порушенням строку, встановленого пунктом 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим заперечення залишено без розгляду.

Також 19.06.2019 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження

В судове засідання, призначене на 19.06.2019, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи представники сторін не прибули.

Згідно частини 3 статті 195 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

З огляду на заявлені сторонами у справі клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вирішив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів у передбачені Кодексом адміністративного судочинства України строки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ТОВ "Тетіївський пряник" зареєстровано як юридична особа 08.09.2009, про що зроблено запис № 1 000485. Як платник податків на час проведення перевірки позивач перебував на обліку в Тетіївському відділенні Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

У період з 21.09.2018 по 12.10.2018 працівниками відповідача проведено камеральну перевірку ТОВ "Тетіївський пряник" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за серпень 2018 року, за результатами якої складено акт від 12.10.2018 № 2777/10-36-50-05/36178864 (а.с. 10-12).

У пункті 4 висновків зазначеного акту перевірки зафіксовано порушення ТОВ "Тетіївський пряник" норм діючого законодавства, а саме:

- п. 200.1, п. 200.7 ст.200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та Порядку заповнення і поданн податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (із змінами та доповненнями) в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за серпень 2018 року встановлено завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 17 603 гривень та, як наслідок, відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за серпень 2018 року у сумі податку на додану вартість у розмірі 17 603 гривень.

Вказаних висновків відповідач дійшов за результатами проведеного аналізу уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2018 року від 24.09.2018 № , платником задекларовано зменшення р.21 «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 уточнюючого розрахунку) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» на суму 17603 грн. Уточнений показник р.21 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2018 року від 24.09.2018 № становить 344 858 грн.

Згідно уточнюючого додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень від 24.09.2018 року № «Довідка про суму від`ємного значення звітного 9 (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного ( податкового ) періоду» ТОВ "Тетіївський пряник" задекларовано суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21): звітний (податковий) період, у якому виникло значення 1 місяць 2018 року - 38 518 грн.; 2 місяць 2018 року - 79 142 грн.; 3 місяць 2018 року 194 593 грн.; 4 місяць 2018 32 605 грн., разом 344 858 грн.

TOB "Тетіївський пряник" () в декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року від 20.09.2018 року № задекларовано рядкок 20.2 (підлягає бюджетному відшкодуванню) задекларовано від`ємне значення у сумі 64 410 грн.

В таблиці 2. «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України» додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ)» за серпень 2018 року від 20.09.2018 № задекларовано 64 410 грн.

Судом встановлено, що вказаний акт позивачем отримано 23.10.2018, що не заперечується сторонами по справі. Не погоджуючичь з висновками акту перевірки, позивачем 30.10.2018 надіслано відповідачеві засобами поштового зв`язку заперечення на акт перевірки (а.с. 38-42).

Листом «про результати розгляду заперечення» від 13.11.2018 відповідачем повідомлено позивача, що заперечення до акту перевірки подано платником до ГУ ДФС у Київській області 02.11.2018, тобто на 8-й робочий день. У зв`язку з порушенням строку подачі заперечень на акт перевірки, відповідачем, враховуючи вимоги пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, заперечення до акту перевірки залишено без розгляду.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем 06.11.2018 прийнято податкове повідомлення - рішення:

- № форми «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 17 603 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 8 801,5 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки та прийнятим на їх підставі податковим повідомленням рішенням, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо порушення порядку прийняття акта перевірки, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Податкового кодексу України.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2 статті 76 ПК України).

Пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Згідно пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав Акт перевірки 23.10.2018, заперечення на акт перевірки були направлені відповідачеві 30.10.2018, що підтверджується чеком та описом вкладенням відправлення.

Вказані заперечення отримано відповідачем 02.11.2018, у зв`язку з чим відповідачем зроблено висновок, що позивачем порушено строк подачі заперечень на акт перевірки, та залишено їх без розгляду.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 56.16 Податкового кодексу України днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

З огляду на той факт, що останнім днем подання заперечення на акт перевірки є 30.10.2018 та факт направлення позивачем заперечень засобами поштового зв`язку 30.10.2018 (в межах встановленого законом строку), суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно залишено без розгляду заперечення на акт перевірки.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (пункт 56.2 статті 56 ПК УКраїни).

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Беручи до уваги наведені положення законодавства вбачається висновок, що позивач не обмежений при захисті свого порушеного права можливістю подачі заперечення на акт перевірки та може оскаржити рішення прийняте на підставі висновків акта перевірки в адміністративному та судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що залишення без розгляду заперечень позивача на акт перевірки не може бути єдиною підставою для скасування спірного податкового повідомлення рішення без встановлення обставин дотримання позивачем законовства України в розрізі досліджених при проведенні перевірки операцій.

Щодо зазначеного в акті перевірки порушення, суд зазначає таке.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем в липні 2018 було складено такі податкові накладні: 09.07.2018 податкова накладна № 44 на суму 23 719,54 грн. (ПДВ 3 953,26 грн.); 09.07.2018 податкова накладна № 13 на суму 23 719,54 грн. (ПДВ 3 953,26 грн.); 19.07.2018 податкова накладна № 45 на суму 36 613,51 грн. (ПДВ 6 102,25 грн.); 19.07.2018 податкова накладна № 30 на суму 36 613,51 грн. (ПДВ 6 102,25 грн.); 30.07.2018 податкова накладна № 43 на суму 45 285,55 грн. (ПДВ 7 547,59 грн.); 30.07.2018 податкова накладна № 46 на суму 45 285,55 грн. (ПДВ 7 547,59 грн.).

Суми податку на додану вартість вказані в зазначених податкових накладних, враховано позивачем при подачі податкової декларації за липень 2018 року.

Згідно пояснень позивача, при заповненні податкової накладної від 09.07.2018 № 13, від 19.07.2018 № 30, від 30.07.2018 № 43 позивачем допущено помилку в індивідуальному податковому номері, у зв`язку з чим 13.09.2018 позивачем подано розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 17 до податкової накладної від 09.07.2018 № 13; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 18 до податкової накладної від 19.07.2018 № 30; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 19 до податкової накладної від 30.07.2018 № 43.

20.09.2018 позивачем подано до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2018 року. В зазначеному уточнюючому розрахунку позивачем зазначено наступні показники: рядок 16 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» показник, який уточнюється - 404 928 грн., уточнений показник - 404 928 грн.; рядок 19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (податкового) періоду (рядок 17 рядок 9 декларації) (позитивне значення)» показник, який уточнюється - 443 218 грн., уточнений показник - 425 615 грн. (різниця 17 603 грн.); рядок 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду» )» показник, який уточнюється - 362 461 грн., уточнений показник - 344 858 грн. (різниця 17 603 грн.).

Як встановлено судом, в поданій податковій декларації за серпень 2018 року позивачем зазначено наступні відомості: рядок 16 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» - 362 461 грн.; рядок 20.2 «підлягає бюджетному відшкодуванню» - 64 410 грн.; рядок 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації)(переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду» - 247 534 грн.

Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо безпідставності висновків акту перевірки та протиправності спірного податкового повідомлення - рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Статтею 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Суд зазначає, що згідно пункту 1, 2 розділу І Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 року № 21 (далі по тексту - Порядок № 21) подання податкової декларації з податку на додану вартість (далі - декларація) передбачено пунктом 46.1 статті 46 розділу II "Адміністрування податків, зборів, платежів" та статтею 203 розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючий розрахунок) (у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 розділу II Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених статтею 50 розділу II Кодексу)) передбачено пунктом 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.

Пунктом 6 розділу І Порядку № 21 визначено, що до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать: податкова декларація з податку на додану вартість з додатками; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками; розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

Згідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку № 21, декларація подається платником у визначений у пункті 5 розділу II цього Порядку строк за формою, встановленою на дату подання.

До декларації вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.

Приписами пункту 5 розділу V Порядку № 21 визначено, що до Розділу III "Розрахунки за звітний період":

1) якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації.

У рядку 18 вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до загального фонду державного бюджету у порядку, визначеному у статті 200 Кодексу;

2) якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

При від`ємному значенні суми податку на додану вартість, розрахованої інвестором (оператором) за угодою про розподіл продукції, така сума підлягає відшкодуванню інвестору (оператору) в порядку та строки, передбачені угодою про розподіл продукції, затвердженою Кабінетом Міністрів України. При цьому інвестор (оператор) має право на автоматичне бюджетне відшкодування такої суми в повному обсязі.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1;

3) сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20;

4) сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1); підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації;

зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3;

5) сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку № 21, уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.

Пункт 2 зазначеного розділу визначає, що у графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, що виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється (п. 2 розділу VI Порядку № 21).

У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення (п. 3 р. VI Порядку № 21).

У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення) (п. 4 р. VI Порядку № 21).

У разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 21 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується у рядку 16.2 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок (п. 5 р. VI Порядку № 21).

У разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх періодах впливатиме на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 21 декларації впливало на значення рядка 18 чи рядка 20.2 (п. 6 р. VI Порядку № 21).

Платник податків, який самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний сплатити штраф, нарахований відповідно до абзацу четвертого пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Сума нарахованого штрафу відображається у графі 6 рядка 18.1 (п. 7 р. VI Порядку № 21).

Враховуючи наведені норми законодавства та відомості уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2018 року та податкової декларації за серпень 2018 року суд дійшов висновку, що виправлення значення рядка 21 декларації за липень 2018 року вплинули на значення рядка 20.2 податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року, втім, позивачем не подано уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2018 року.

Крім того, як вбачається із змісту наданих податкових декларацій за липень, серпень 2018 року та уточнюючого розрахунку за липень 2017 року, позивачем у зв`язку з невірним відображенням суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в податковій декларації за липень 2018 року, безпідставно завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 17 603 грн. за серпень 2018 року.

З огляду на наведені обставини суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення рішення в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 17 603 грн. у податковому періоді серпень 2018 року.

Щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 8 801,5 грн., суд зазначає таке.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось позивачем під час розгляду справи, правомірність господарської діяльності ТОВ Тетіївський пряник неодноразово перевірялась податковим органом. За наслідкам перевірок податковим органом самостійно визначались суми податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, що підтверджується наявним в матеріалах справи податковим повідомленням рішенням від 09.08.2017 № , яким позивачеві зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість та роздруківки з особої картки позивача.

Враховуючи наведені обставини які підтверджують повторність протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафу у розмірі 50 відсотків завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

В силу положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи той факт, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодуванню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6-11, 14, 77, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 12.07.2019.