Справа № 808/1842/18 (ПР/280/28/18)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1842/18 (ПР/280/28/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі № 808/1842/18 (ПР/280/28/18) (суддя І інстанції - Батрак І.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснення розрахунку та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2010 у справі № 2-а-4674/10 за період з 12.08.2007 по день фактичної виплати пенсії, а саме по 01.08.2017;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2010 у справі № 2-а-4674/10 за період з 12.08.2007 по день фактичної виплати пенсії, а саме по 01.08.2017.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року адміністративний позов задоволений.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обгрунтування скарги зазначає, що у пенсійного органу відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходу, оскільки така компенсація виплачується органом казначейства на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішенням суду. Також вказує, що компенсація є одноразовою виплатою, яка виплачується разом з виплатою заборгованості. Посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки відлік такого строку розпочався з моменту отримання ним суми донарахованої пенсії.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 6 вересня 2010 року у справі № 2-а-4674/10, яке набрало законної сили 02.12.2011, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя (правонаступником якого є Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя) про відмову у перерахунку державної пенсії ОСОБА_1 та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя зробити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду заподіяну здоров`ю згідно з ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі шести мінімальних пенсій за віком (державна пенсія) та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком (додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю) з 12.08.2007 по 06.09.2010; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя виплатити заборгованість ОСОБА_1 по недорахованим державній пенсії та додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю за час затримки починаючи з 12.08.2007 ро 06.09.2010. (а.с. 12-13)

На виконання вказаного рішення суду, згідно з розпорядженням від 20.04.2012 (а.с. 31) Об`єднаним управлінням проведено перерахунок пенсії позивачу, в результаті якого нараховано доплату у розмірі 91342,34 грн за період 12.08.2007 по 06.09.2010. (а.с. 32-33)

Виплату позивачу суми у розмірі 91342,34 грн, яка донарахована за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 6 вересня 2010 року у справі № 2-а-4674/10, пенсійним органом не здійснено, у зв`язку з чим ОСОБА_1 (в тому числі) звернувся до Європейського суду з прав людини.

У серпні 2017 року, на виконання рішення ЄСПЛ «Тихонова та інші проти України (191 заява)», позивачу виплачена заборгованість по виплаті пенсії у розмірі 91342,34 грн. (а.с. 15, 18)

4 вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2010 у справі №2-а-4674/10 за період з 12.08.2007 по день фактичної виплати пенсії, а саме по 01.08.2017. (а.с. 14)

Відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять, не додані і до суду апеляційної інстанції.

19 квітня 2018 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про здійснення розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована йому на підставі постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2010 у справі № 2а-46741/2010 за період з 12.08.2007 по день фактичної виплати пенсії. (а.с. 34)

Листом від 4 травня 2018 року відповідач відмовив позивачу у здійсненні розрахунку та виплати такої компенсації, зазначивши, що доплату по проведенню перерахунку пенсії нараховано в сумі 91342,34 грн. Нарахування компенсації втрат частини доходу здійснюється за рахунок власних коштів підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян, тому витребувати компенсацію з Пенсійного фонду України втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої суми пенсії на підставі постанови суду немає підстав. (а.с. 16-17)

Вважаючи відмову пенсійного органу в розрахунку та виплаті компенсації втрати частини доходу протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у зв`язку із порушенням встановлених строків щомісячних виплат пенсії має здійснити компенсацію втрати позивачу частини доходів у порядку передбаченому Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Частиною другою статті 46 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати регулюються Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою КМУ від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту вказаної норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Статті 2, 3 Закону № 2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців; дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку вказано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16), а Верховний Суд в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 521/940/17.

Отже, враховуючи той факт, що позивачу не було вчасно виплачено пенсію за період з 12 серпня 2007 року по 31 липня 2017 року, включно, наявні підстави для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача провести розрахунок та виплату компенсації по день фактичної виплати пенсії.

Скаржник в апеляційній скарзі, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду, вказує, що про порушення своїх прав останній дізнався ще 1 серпня 2017 року, оскільки повідомлявся листом від 30.05.2012 про розмір донарахованої пенсії. Вказує, що компенсація є одноразовою виплатою, яка виплачується разом з виплатою заборгованості, донарахована сума пенсії за рішенням суду у розмірі 91342,34 грн, на яку позивач просить нарахувати компенсацію, виплачена 01.08.2017.

Такі доводи скаржника судом апеляційної інстанції не приймаються та спростовуються наступним.

Положеннями статті 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Отримавши 1 серпня 2017 року донараховану суму пенсії у розмірі 91342,34 грн, позивач не міг дізнатись про порушення своїх прав саме з цієї дати, оскільки йому не була відома структура отриманої суми пенсії, тобто які саме виплати, доплати, компенсації тощо враховані (чи не враховані) при визначенні цієї виплати.

Позивач вказує, що за серпень місяць 2017 року ним було вчасно отримано пенсію, тому він звертався до відповідача із заявою про розрахунок та виплату компенсації за період з 12.08.2007 по день фактичної виплати, а саме 1 серпня 2017 року, що підтверджується заявою від 04.09.2017 (а.с. 14), проте, як вказувалось вище, відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять, не додана така і до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою в квітні 2018 року, а отримавши 4 травня 2018 року відмову у здійсненні розрахунку та виплати компенсації подав до суду цей позов 18 травня 2018 року, колегія суддів дійшла висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Відповідачем не заперечується, що фактична виплата пенсії позивачу за період з 12.08.2007 по 31.07.2017 на виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 6 вересня 2010 року у справі № 2-а-4674/10 відбулась в серпні 2017 року. (а.с. 15).

Відповідно до ст. 3 Закону Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок та виплата компенсації за втрату частини доходу має бути здійснена за період з 12 серпня 2007 року по 31 липня 2017 року, включно, враховуючи що фактична виплата пенсії позивачу із порушенням строку відбулась в серпні 2017 року та з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 про виплату компенсації по 1 серпня 2017 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не виплатив особі дохід.

Так, згідно з пунктами 5-7 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03.05.2018 у справі № 703/5652/15-а, від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 20.02.2018 у справі № 336/4675/17.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Оскільки справа є справою незначної складності відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі № 808/1842/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко