Справа № 0840/2880/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/2880/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 р. в адміністративній справі №0840/2880/18 за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення при нарахуванні пенсії з 01.10.2017 індивідуального коефіцієнту заробітної плати в розмірі 2,47639;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» № 2148-VIII, виходячи із індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,75492.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, з 14.10.2006 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Мелітопольському ОУПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, при цьому при призначенні пенсії розраховано індивідуальний коефіцієнт заробітної плати у розмірі 2,75492. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

На підставі заяв ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 11.03.2009 року та від 11.04.2011 року, в яких позивач просив перерахувати йому пенсію за віком з урахуванням стажу та заробітної плати, відповідачем зроблено відповідні перерахунки. Внаслідок перерахунків пенсія позивача збільшилась, проте зменшився індивідуальний коефіцієнт заробітної плати до 2,59727 у 2009 році та до 2,47639 у 2011 році.

У жовтні 2017 року позивач отримав повідомлення від Пенсійного фонду України про перерахунок пенсії з жовтня 2017 року, на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсії» № 2148-VIII, відповідно до якого пенсія ОСОБА_1 збільшилась з 2 383,55 грн. до 4 631,97 грн. Пенсію розраховано із застосуванням індивідуального коефіцієнту страхового стажу 2,47639.

Позивач звернувся до органу Пенсійного фонду за роз`ясненнями, та Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 01.02.2018 №138/П-9 надало відповідь, в якій зазначило, що у 2009 та 2011 роках пенсію позивача перераховано відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з додаванням страхового стажу та заробітної плати, набутих після призначення (перерахунку) пенсії, як найбільш вигідний варіант перерахунку. При здійсненні перерахунків розмір пенсії підвищився, але зменшився індивідуальний коефіцієнт заробітку.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивачу здійснено на підставі особистих заяв позивача, в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону.

Приписами ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Отже, нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсіонеру надано право самостійно обрати умови перерахунку: зі зміною страхового стажу та заробітної плати чи зміною виключно страхового стажу, при цьому пенсіонер має можливість самостійно прийняти рішення щодо здійснення перерахунку коефіцієнту заробітної плати чи використання коефіцієнту, визначеного при призначенні (здійсненні останнього перерахунку) пенсії.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент проведення перерахунку в 2009 та 2011 роках) коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Тобто, коефіцієнт заробітної плати не є сталою величиною, а розраховується для кожного разу при перерахунку пенсії у зв`язку зі змінами розміру заробітної плати.

Так, в матеріалах справи наявні заяви позивача про призначення/перерахунок пенсії від 11.03.2009 року, на підставі якої проводився перерахунок у 2009 році, із зазначенням позивачем «додати стаж і зарплату». Заяву аналогічного змісту подано позивачем і при перерахунку, проведеному у 2001 році.

Таким чином, позивачем самостійно зазначено у заявах підстави для перерахунку пенсії у 2009 та 2011 роках стаж та зарплата.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року № 2148-VIII внесені зміни в Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стосовно перерахунку призначених пенсій.

Так, пунктом 4-3 розділу XV Закону №1058-IV передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення при нарахуванні пенсії з 01.10.2017 року індивідуального коефіцієнту заробітної плати в розмірі 2,47639, при цьому обґрунтовує свої вимоги тим, що перерахунки пенсії у 2009 та 2011 роках здійснено з порушенням, внаслідок яких зменшився індивідуальний коефіцієнт заробітної плати.

Отже, звернення позивача із даним позовом зумовлено змінами законодавства та перерахунком («осучасненням») пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року № 2148-VIIIу 2017 році, до прийняття і реалізації якого ОСОБА_1 не вважав свої права порушеними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що звернення з цим позовом до суду пов`язане не з можливими порушеннями прав позивача під час перерахунків пенсії у 2009 та 2011 роках, а із змінами у законодавчому регулюванні в питанні перерахунку раніше призначених пенсій.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що подані заяви про перерахунок пенсії не відповідають встановленим до них вимогам, оскільки мають дописи на типографічному бланку, а також про те, що його змусили зробити дані написи, колегія суддів вважає неспроспроможними з огляду на те, що зазначені заяви складено позивачем на затвердженому бланку, відповідачем такі заяви розглянуто і здійснено відповідні перерахунки пенсії, а позивач, в свою чергу, отримуючи пенсію за період з 2009 по 2018 роки, зауважень не надавав та перерахунків не оскаржував.

З огляду на вказане судом першої інстанції правомірно в позові було відмовлено, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316,321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 р. в адміністративній справі №0840/2880/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко