Справа № 199/4593/19
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/4593/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05.07.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мелешка Сергія Івановича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП18 № 577994 від 28.05.2019 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 28.05.2019 року позивач керував транспортним засобом MAN TGХ (номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом марки TAD Classic (номерний знак НОМЕР_2 ).

28.05.2019 о 15:40 на автомобільній дорозі Київ - Харків - Довжанський, М-03, 208 км, був зупинений поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мелешко С.І., яким винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 577994. Відповідно до постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення , передбаченого ст. 132-1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові, водій, керуючи транспортним засобом MAN TGХ (номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом марки TAD Classic номерний знак НОМЕР_2 , перевозив негабаритний вантаж без дозволу відповідного органу, у зв`язку з чим накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Позивач зазначає, що 25.05.2019 року здійснював перевезення вантажу, транспортні габарити якого не перевищували нормативно встановлених, а саме становила ширина - 2,5 м., висота - 3,3 м. транспортна ширина та висота вантажу підтверджується копією товарно-транспортної накладеної № 28/05-1-1 від 28.05.2019.

Працівник поліції проводив заміри габаритів вантажу, пристроєм сумнівного походження «рулеткою», на який не було пред`явлено свідоцтво виданого уповноваженим органом виконавчої влади у сфері метрології.

Позивач зазначає, що працівник поліції в постанові не вказав фактичні габарити ТЗ з вантажем, що могло б надати підстави вважати наявність порушення нормативно встановлених параметрів.

Позивач просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 577994 від 28.05.2019 р., відносно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначає, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. № 1094. Пункт 4 Правил перевезення передбачає: рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Вимоги до організації проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів встановлені в п. 25 Правил перевезення, де наголошено, що забороняється проїзд великогабаритних та великогабаритних транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб. Відповідно до п.п. «г» п. 2.1. Правил дорожнього руху України, водій великогабаритного транспортного засобу повинен мати при собі документацію відповідно до спеціальних правил. Однак позивач таких документів не мав. Таким чином відповідач фактично здійснював перевірку дозволу на рух, але виявивши порушення вимог дозволу, керуючись ст.. 222, ст.. 132-1 КУпАП, притягнув порушника до відповідальності. Просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачем надано суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач перевозив вантаж, ширина якого становить 3,5 м, однак, з наданого відеозапису вбачається, що відповідач знаходиться від техніки та чітко та вбачається, що дана помітка 3-40 м виходить далеко за межі борту транспортного засобу та при цьому взагалі не вбачається, де саме починається за міряльна стрічка. Також відповідач зазначає, що ширина транспортного засобу становила 3,50 м, однак навіть придивившись на відеозаписі не вбачається така ширина з урахуванням того, що відповідачів натягнув стрічку за межі бортів транспортного засобу, додаючи зайвий обсяг. Таким чином відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених в оспорюваній постанові до відзиву не надав,просив задовольнити позовні вимоги.

Суд дослідивши наявні докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем, відносно позивача було складено постанову серії ДП18 № 577994 від 28.05.2019 року, відповідно до змісту якої притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності за ст.. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. за те, що 28.05.2019 о 15:40 год. на а/д Київ - Харків - Довжанський М-03, 208 км, водій керував ТЗ з НП та перевозив великогабаритний вантаж «оргтехніка» шириною більше 2м 60см, а саме складала 3м 50см без відповідного дозволу погодженого з органами Національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України.

Відповідно до п.п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як доказ порушення позивачем ПДР відповідачем надано відеозапис порушення з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що позивач дійсно перевозив вантаж великогабаритним транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами без дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів.

За таких обставин, суд вважає, що в позові позивачу слід відмовити, оскільки дії відповідача були правомірними і ним законно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, законних підстав для її скасування позивачем суду не наведено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мелешка Сергія Івановича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- відмовити.

Постанову серії ДП18 № 577994 по справі про адміністративне правопорушення від 28 травня 2019 за ст.. 132-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя: