Справа № 333/1826/19
Суддя: Урупа І. В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.07.2019
Справа №320/1826/19
Провадження №2а/320/113/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

секретаря судового засідання - Литвиненко В.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Індика Олександра Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії поліцейського СРПП Мелітопольського ВП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Індик Олександра Сергійовича щодо винесення постанови серії ДПО18 № 237685 від 18.03.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати постанову серії ДПО18 № 237685 від 18.03.2019 року, винесену відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., посилаючись на те, що він керував транспортним засобом та діяв відповідно до вимог Правил дорожнього руху та не порушував вимоги пункту 8.4 Правил дорожнього руху, про що намагався пояснити інспектору, але відповідачем проігноровані його пояснення та з порушенням норм законодавства складена оскаржувана постанова. На його думку розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення його процесуальних прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.ст. 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, оскаржувана постанова не містить посилань на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 03 червня 2019 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за даним адміністративним позовом у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, зобов`язано керівника Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надати суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за результатами розгляду якого винесено постанову серії ДПО 18 № 237685 від 18.03.2019, в строк до 11.06.2019. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву і доказів.

У зв`язку з неявкою сторін в судові засідання слухання справи неодноразово відкладалося.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою ДПО18 № 237685 винесеною 18.03.2019 поліцейським старшим сержантом поліції Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Індиком О.С. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, за те, що позивач 18.03.2019 о 18-00год. керуючи автомобілем FORD Transit номерний знак НОМЕР_1 на 417 км а/д Харків-Сімферополь не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41 стоп контроль, чим порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху./а.с.4/

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Крім того, відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Твердження позивача про те, що постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення є необґрунтованими, оскільки законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Про це зазначав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Також слід зазначити, що словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Саме словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, а не словосполучення "на місці вчинення правопорушення" яке міститься у статті 258 Кодексу.

Так, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена на місці вчинення правопорушення, що передбачено нормами діючого законодавства.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач в адміністративному позові посилається на те, що ним не порушувалися п. 8.4 Правил дорожнього руху.

Відповідач жодних доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122КУпАП, суду не надав. Керівник Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області на вимогу суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за результатами розгляду якого винесено постанову серії ДПО 18 № 237685 від 18.03.2019 також не надав.

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В оскаржуваній постанові серії ДПО18 №237685 від 18.03.2019 відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови з приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо виконання ним вимог п.8.4 ПДР, а тому адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, постанова відповідача підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись статями 6, 7, 9, 10, 12, 19, 20, 72-77, 90, 94,192, 193, 210, 211, 241-246, 257, 258, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського старшого сержанта поліції Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Індика Олександра Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову серія ДПО18 №237685 від 18.03.2019 винесену поліцейським старшим сержантом поліції Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Індиком Олександром Сергійовичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 17.07.2019.

Суддя: