Справа № 460/134/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4714/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року, ухвалене суддею Махаринцем Д.Є. в місті Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 460/134/19 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Рівненській області, Управління Державної міграційної служби у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 з позовом в суд до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Рівненській області, Управління Державної міграційної служби у Рівненській області в якому просить зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області у подальшому здійснити паспортний облік щодо ОСОБА_2 , за раніше встановленими формами виключно за прізвищем, іменем та по-батькові відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ і Закону України «Про громадянство» та зобов`язати Рівненський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області видати неповнолітній ОСОБА_2 , паспорт громадянина України у вигляді книжечки, форма якого затверджена постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що в порушення вимог пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, у зв`язку із досягненням 16-річного віку, дитині позивачки відмовлено у видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки. Позивачка вважає, що примушування до обробки персональних і конфіденційних даних з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки є неправомірним втручанням в особисте життя з боку держави та порушенням вимог ст. 8 Закону України від 01 червня 2010 року № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI). Крім того, позивачка посилається на Положення про паспорт громадянина України, яким затверджено зразок бланка паспорта громадянина України у формі книжечки, та яке на сьогодні є чинним.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області видати неповнолітній ОСОБА_2 паспорт громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ та зобов`язано Рівненський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Управління Державної міграційної служби у Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт - Управління Державної міграційної служби у Рівненській області, посилається на те, що з 01 листопада 2016 року паспорт громадянина України виготовляється лише у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судом апеляційної інстанції розглянуто справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_1 .

12 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Рівненській області із заявою про видачу її дитині паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

Рівненський районний відділ Управління Державної міграційної служби у Рівненській області на цю заяву 27.11.2018 року надав відповідь, де зазначив, що оформлення паспортів громадянам України здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу та її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492-VI, яким встановлено форму, зокрема, такого документа, як паспорт громадянина України, та вимоги/умови щодо його отримання. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» з 01 листопада 2016 року паспорт громадянина України виготовляється лише у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій. Тому законні підстави для виготовлення паспорта громадянина України в іншій формі чи іншим способом, ніж це встановлено Законом № 5492-VI та Постановою № 302, у Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Рівненській області відсутні.

15.11.2018 року ОСОБА_1 подала до Управління Державної міграційної служби у Рівненській області заяву про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_2 .

Управління Державної міграційної служби у Рівненській області 12.12.2018 року надало відповідь на цю заяву, де зазначило, що в Управління Державної міграційної служби у Рівненській області відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_2 , оскільки з 01.11.2016 року оформлення паспорта громадянина України в іншій формі, ніж ID-картки не передбачено.

15.01.2019 року ОСОБА_1 подала заяву про вчинення дій до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Рівненській області у якій просила видати їй паспорт відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.

01.02.2019 року Рівненський районний відділ Управління Державної міграційної служби у Рівненській області надав відповідь на цю заяву, де зазначив, що Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом МВС України 13.04.2012 року № 320 втратив чинність 17.04.2018 року на підставі наказу МВС України № 161 від 01.03.2018 року, у зв`язку з чим відсутні підстави для видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Відповідно до ч.3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Великою Палатою Верховного Суду 19 вересня 2018 року розглянуто зразкову справу № 806/3265/17 - щодо відмови у видачі особі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Ознаками типової справи, щодо якої ухвалено зразкове рішення Верховним Судом є:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Справа, яка розглядається судом апеляційної інстанції відповідає ознакам типової справи викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду вищевказаної зразкової справи.

Таким чином, в цій справі підлягають застосуванню висновки Великої Палати Верховного Суду висловлені в постанові від 19 вересня 2018 року, прийнятій за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17.

Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду також зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» від 14 липня 2016 року № 1474-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. На час звернення позивачки до відповідача діяло два нормативних акти: Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ і постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» від 25 березня 2015 року № 302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягненні відповідного віку, органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (частина третя статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві.

Відтак, дії відповідача щодо відмови позивачці видати паспорт громадянина України у формі книжечки визнані Великою Палатою Верховного Суду у вказаній зразковій справі протиправними та вирішено зобов`язати відповідача оформити та видати особі паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року в справі № 460/134/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, виключно з підстав, передбачених частиною 5 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складено 17.07.2019 року