Справа № 200/1177/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 р. Справа№200/1177/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, управління) про визнання неправомірними дії щодо не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи періоди роботи з 01 червня 1973 року по 15 липня 1983 року в районах Крайньої Півночі на пільгових умовах, зобов`язання провести перерахунок пенсії та зарахувати до стажу роботи період роботи з 01 червня 1973 року по 15 липня 1983 року в районах Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців, з урахуванням проведених виплат з 21 липня 2011 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером за віком з 21 липня 2011 року. При призначенні пенсії позивач надав відповідачу необхідні документи, в тому числі архівні довідки № 21/59/Я-5908 від 09 червня 2011 року та № 21/59/Я-3720/1 від 06 травня 2011 року, витяги з наказу військової частини. Вказані документи підтверджують його роботу у районах Крайньої Півночі.

Однак відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі період роботи з 01 червня 1973 року по 15 липня 1983 року, незважаючи на те, що при розрахунку заробітної плати відповідач врахував довідки за період з 01 серпня 1978 року по 30 вересня 1985 року, де зазначено районний коефіцієнт.

Протягом тривалого часу позивач неодноразового звертався до управління із заявами про зарахування до пільгового стажу спірного періоду, однак відповідач відмовляв у зарахуванні вказаного періоду.

Позивач вважає такі дії управління протиправними та такими, що порушують його конституційні права.

Ухвалою суду від 28 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Ухвалою суду від 27 лютого 2019 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

14 березня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що Постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1965 року № 530/П-28 було затверджено Інструкцію про порядок надання пільг особам, що працюють у районах Крайньої Півночі й у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Згідно положень Інструкції при призначенні пенсії за віком трудовий стаж, що дає право на отримання пенсії за період роботи в районах Крайньої Півночі обчислюється за період роботи з 01 березня 1960 року як один рік і шість місяців. В трудовій книжці позивача не зазначено відомостей про користування пільгами по обчисленню стажу, окрім того відсутні дані про укладення трудового договору, у якому прописується користування пільгами про роботу в районах Крайньої Півночі. Долучені до матеріалів позовної заяви архівні довідки також не містять інформації про користування позивачем вказаними пільгами. Відповідач також зауважив, що про порушення своїх прав позивач дізнався у січні 2011 року, а тому строк звернення до адміністративного суду пропущений.

Ухвалами суду від 14 березня 2019 року, 26 березня 2019 року розгляд справи було відкладено та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

09 квітня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання позивача в якому, в тому числі відповідач повідомив, що Управлінням не приймалось рішень щодо не зарахування до пільгового стажу позивачу період роботи з 01 червня 1973 року по 15 липня 1983 року.

Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14 травня 2019 року розгляд справи було відкладено до 27 травня 2019 року.

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року провадження у справу було зупинено для надання сторонам час для примирення до 26 червня 2019 року.

Ухвалою суду від 26 червня 2019 року провадження у справі поновлено.

26 червня 2019 року через канцелярію суду позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Також на електрону адресу суду 26 червня 2019 року надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку стажу ОСОБА_1 до страхового стажу позивача було зараховано період проходження військової строкової служби з 01 березня 1973 року по 15 липня 1983 року, загальний страховий стаж позивача склав 36 років 7 місяців 23 дні з них 15 років 2 місяці 28 дні військова служба.(т.1, а.с.24)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Управління із заявами від 23 жовтня 2014 року та від 22 грудня 2014 року про зарахування до пільгового стажу 5 років, за військову службу у відділеній місцевості в районі Крайньої Півночі. Вказані заяви були прийняті управлінням, що підтверджується відповідною печаткою Пенсійного фонду України.(т.1, а.с. 17-18)

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя листами в порядку Закону України «Про звернення громадян» зазначило, що при призначенні пенсії у липні 2011 року позивачем не надавалось відповідних довідок, які б містили інформацію про право на пільгове обчислення страхового стажу.(т.1, а.с. 20-23)

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Також Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до п.5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Обчислення пільгового страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Разом з тим, за змістом пункту «в» частини третьої статті 56 Закону N 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - постанова N 393), прийнятою відповідно до Закону N 2262-XII.

Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац дев`ятий пункту 1 постанови N 393).

Окрім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, до введення в дію Закону N 2262-XII, перегляду не підлягає (пункт 5 постанови N 393).

Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 9 грудня 2014 року у справі за позовом до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії.

В матеріалах справи наявна архівна довідка від 06 травня 2011 року № 21/59/Я-3720, відповідно до якої 21 листопада 1978 року прапорщик ОСОБА_1 був зарахований до списку особового складу військової частини НОМЕР_3 в м. Мурманск, призначений на посаду начальника радіомовного вузла роти зв`язку. 15 липня 1983 року начальник складу роти зв`язку прапорщик ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , звільнений в запас ВС СССР за ст. 46 п. «а». (т. 1 а.с. 208)

Згідно вказаної довідки вислуга років на день звільнення склала 12 років 01 місяць з них 5 років пільгова.

Відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року та від 26.09.1967 року про пільги для осіб, які працюють в цих районах та місцевостях, затвердженого постановою від 10.11.1967 року №1029 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26.09.1967 року, Мурманська обл. є районом прирівняним до районів Крайньої Півночі.

Разом з тим, суд зазначає, що ухвалою від 14 травня 2019 року було зобов`язано відповідача надати суду оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 .

Дослідивши пенсійну справу позивача судом встановлено, що вона не містить документів на підтвердження проходження позивачем військової служби районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у період з 01 червня 1973 року до 21 листопада 1978, однак в матеріалах адміністративної справи наявна виписка з наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 125 від 31 травня 1973 року пос. Кильдинсьтрой Мурманська область з якого вбачається, що 01 червня 1973 року прапорщика ОСОБА_1 було зараховано до складу частини. Цією ж випискою з наказу розрахунок пільгової вислуги років розпочато з 01 липня 1973 року.(т. 1, а.с. 33)

Враховуючи вищенаведене, на думку суду належними та допустимими доказами, а саме архівною довідкою та випискою з наказу підтверджено проходження позивачем військової служби у період з 01 червня 1973 року по 15 липня 1983 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що дає право на зарахування пільгового стажу за період проходження військової служби в районах Крайньої Півночі у період з 01 червня 1973 року по 15 липня 1983 року.

Разом з тим, як вже зазначалось раніше, позивач звертався до управлінням із заявами про зарахування 5 років пільгового стажу за проходження військової служби в районах Крайньої Півночі у період з 01 червня 1973 року по 12 липня 1983 року. Дата останньої заяви 22 грудня 2014 року.

Частиною 5 ст.45 Закону №1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до частин 1, 3 статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок № 22-1).

За приписами п.4.1, 4.3, 4.7 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. (п.4.7).

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Однак, не зважаючи на вказаний порядок розгляду заяв про перерахунок пенсії, відповідач направляв позивачу листи в порядку Закону України «Про звернення громадян», чим порушив права позивача на зарахування періоду роботи по пільгового стажу роботи.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем було протиправно проігноровано заяву позивача про зарахування спірного періоду роботу до пільгового стажу, а тому у відповідності до положень ч.2 статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 грудня 2014 року про зарахування пільгового стажу, в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з цим, суд зазначає, що статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

В контексті викладеного, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 грудня 2014 року про зарахування пільгового стажу, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір у розмірі 384,20 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України та у розмірі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 грудня 2014 року про зарахування періоду пільгового стажу за період проходження військової служби в районах Крайньої Півночі у період з 01 червня 1973 року по 12 липня 1983 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) від 22 грудня 2014 року з врахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 26 червня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 05 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко