Справа № 821/11/18
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2019 року

Київ

справа №821/11/18

адміністративне провадження №К/9901/66368/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В., судді Шарапи В.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу №821/11/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року (у складі колегії: головуючого судді Єщенка О.В., суддів Димерлія О.О., Коваля М.П.),

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати пенсії на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтею 294 КАС України серед переліку ухвал, що підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, не визначено ухвали суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, вважаючи його прийнятим з порушенням норм процесуального права, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана до суду 23 листопада 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 821/11/18, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати відзив на касаційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2019 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: суддю-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Шарапу В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 11 липня 2019 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу скаржник обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права прийнято рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження. Зокрема, зазначає, що чинним законодавством не передбачено прямої заборони апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, що прийняті за результатами розгляду заяв в порядку статті 383 КАС України. Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції про те, що оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 КАС України, окремо від рішення суду не допускається, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

28 березня 2019 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на касаційну скаргу позивача, в якому відповідач зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте при дотриманні норм процесуального права, тому просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року відповідає, а викладені в касаційній скарзі доводи скаржника є не прийнятні з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року у справі № 821/11/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

За результатами перегляду даного рішення суду в апеляційному порядку ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Херсонській області повернуто скаржнику.

Рішення суду набрало законної сили 06 червня 2018 року.

20 червня 2018 року видано виконавчий лист, за яким 04 липня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 56693880.

Стягувачем подано до суду заяву, в якій він з посиланням на статтю 383 КАС України просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача в частині невиплати ОСОБА_1 пенсії з врахування проведеного її перерахунку на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 23 травня 2017 року № 2561/19/01-2017 з 01 січня 2016 року на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року у справі № 821/11/18;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 різницю у сумі пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, що утворилась після її перерахунку на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 23 травня 2017 року № 2561/19/01-2017 з 01 січня 201 року на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року у справі № 821/11/18;

- встановити судовий контроль за виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року у справі № 821/11/18 шляхом зобов`язання ГУПФУ в Херсонській області подати у десятиденний термін із дня отримання ухвали суду до Херсонського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року у справі № 821/11/18.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, а ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на зазначену ухвалу суду першої інстанції.

Враховуючи встановлене, суд зазначає таке.

Відповідно до частин другої, третьої статті 293 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Можливості апеляційного оскарження судового рішення за результатом розгляду відповідних заяв не передбачена і статтею 383 КАС України.

Зазначеною статтею передбачено лише оскарження ухвали про повернення без розгляду заяви поданої в порядку статті 383 КАС України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року апеляційному оскарженню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 19 грудня 2018 року у справі № 2а/0470/2563/12 та від 04 червня 2019 року у справі № 813/1920/18.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки судів. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення, не допустивши порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Зважаючи на те, що особа, яка подає касаційну скаргу, звільнена від сплати судового збору, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: І.В. Желєзний

В.М. Шарапа