Справа № 200/11623/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року справа №200/11623/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Макаренко А.С., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Мирноградвугілля» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого2019 року (повний текст складено 11 березня 2019 в м. Слов`янськ ) у справі № 200/11623/18-а (суддя І інстанції - Тарасенко І.М.) за позовом Державного підприємства «Мирноградвугілля» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.07.2018 року № ,-

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2018 року Державне підприємство «Мирноградвугілля» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.07.2018 року № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 липня 2018 року позивачем було отримано від головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області податкове повідомлення - рішення (форма «З») від 20.07.2018 року № про нарахування штрафу у сумі 773944,00 грн.

Позивач вважає, що вищевказане податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки втрата ДП «Мирноградвугілля» права власності на майно, що перебувало у податковій заставі, відбулась не в наслідок дій самого платника податків, а в наслідок дій сторонньої особи - державної виконавчої служби, що здійснювались в рамках іншого законодавчого акту - Закону України «Про виконавче провадження», а отже перехід права власності на майно, що знаходилось на балансі ДП «Мирноградвугілля» та перебувало у податковій заставі не підпадає під визначення терміну «відчуження майна», встановленого пп. 14.1.31 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, а отже і не передбачає узгоджувальних процедур, визначених ст. 92 Податкового кодексу України. Просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення (форма «З») Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.07.2018 року № про нарахування штрафу у розмірі 773944,00 грн. за порушення пп. 92.1, 92.2, 92.3 ст. 92 Податкового кодексу України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 200/11623/18-а у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки судом не було взагалі проаналізовано обставини по справі. Позивач наголошує, що дійсно мав місце факт переходу права власності на майно, що знаходилось на балансі ДП «Мирноградвугілля» та перебувало у податковій заставі до іншого власника. Проте, всупереч висновкам податкового органу, підставою для переходу права власності стали не підписані підприємством акти прийому-передачі основних засобів, а саме акт про проведення електронних торгів, що визначено п. 18 розділу VI Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Тобто, втрата ДП «Мирноградвугілля» права власності на майно, що перебувало у податковій заставі, відбулась не внаслідок дій самого платника податків, а внаслідок дій сторонньої особи - державної виконавчої служби, що здійснювались в рамках іншого законодавчого акту - Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - Державне підприємство «Мирноградвугілля» - зареєстровано у якості юридичної особи, .

Відповідач - є юридичною особою публічного права - установою, яка є територіальним органом Державної фіскальної служби України, яка в свою чергу, була створена в процесі перетворення Державної податкової служби України, та яка наділена правовим статусом контролюючого органу. Загальний обсяг правоздатності такого суб`єкта податкових відносин, як «контролюючий орган», визначено положеннями ст. 41 Податкового кодексу України. Зміст функцій контролю цих органів визначено положеннями ст. 61 Податкового кодексу України.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області було проведено перевірку ДП «Мирноградвугілля» щодо стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, якою встановлено порушення вимог п. 92.1, п. 92.2 ст. 92 Податкового кодексу України, а саме: встановлено відчуження такого майна без згоди ГУ ДФС у Донецькій області за актами опису: від 29.01.2014 року № 5/05-06 та від 07.02.2014 року № 1/25 на загальну суму 773944,00 грн. За результатами перевірки Позивача було складено Акт щодо результатів перевірки від 22.06.2018 року № 8/16.

24 липня 2018 року позивачем було отримано податкове повідомлення - рішення (форма «З») (вх. № 2240) від 20.07.2018 року № , про нарахування штрафу у сумі 773944,00 грн., прийняте Головним управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області.

Із зазначеним Рішенням позивач не погодився та направив скаргу до Державної фіскальної служби (вих.. № 1-503 від 27.07.2018 року), яка була залишена без задоволення рішенням про результати розгляду скарги від 02.10.2018 року № 31992/6/99-99-11-03-01-25).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим кодексом України (далі -ПК України), який відповідно до пункту 1.1 статті 1 цього Кодексу регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з положенням п. 41.1, 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Згідно п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 20.1.33, пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Питання адміністративного арешту майна платника податків врегульовані статтею 94 Податкового кодексу України, за приписами пункту 94.1 якої адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1статті 94 цього Кодексу, за своїм змістом однаково охоплює як арешт на кошти, так і арешт іншого майна.

Згідно з пп.94.2.1 п. 94.2 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: - платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі.

Згідно із п. 94.3, п. 94.4. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Отже, майно ВП «Автомобіліст» ДП «Мирноградвугілля», яке розташоване за адресою: Донецька область. м. Покровськ, вул. Добропільська, перебуває у податковій заставі згідно з актами опису від 29.01.2014 року № 5/05-06 (склад для обладнання № 2, інв. № 324, залишкова вартість 550499,33 грн.), від 07.02.2014 року № 1/25 (будівля прохідної складу для зберігання обладнання № 2, інв. № 327, залишкова вартість 14983,77 грн.; огорожа території, ворота металеві складу для зберігання обладнання № 2, інв. № 333, залишкова вартість 118029,01 грн.; вимощення асфальтне, інв. № 339, залишкова вартість 90431,89 грн.)

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Положення про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 року № 584 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2017 року за № 858/30726) з метою проведення візуального огляду вищевказаного майна відповідача податковим керуючим було здійснено вихід за вказаною адресою.

Виходом за вказаною адресою встановлено, що потрапити на територію для візуального огляду вказаного вище майна податковому керуючому не надалось можливим, оскільки на вказаному відокремленому підрозділі перебувають посадові особи КП «Управління міського господарства» Покровської міської ради, які надали копії документів, а саме: протокол проведення електронних торгів № 318937; акт про проведення електронних торгів від 19.03.2018 року; наказ ДП «Мирноградвугілля» від 23.03.2018 року № 64; акт приймання - передачі основних засобів (в кількості 4 шт.), згідно яких, вказане вище майно було передано КП «Управління міського господарства» Покровської міської ради.

У ході подальшої перевірки документів бухгалтерського обліку, а саме: відомості амортизації основних засобів ВП «Автомобіліст» ДП «Мирноградвугілля»; наказ ДП «Мирноградвугілля» від 23.03.2018 року № 64; акт приймання - передачі основних засобів від 23.03.2018 року № 1; акт приймання - передачі основних засобів від 23.03.2018 року № 2; акт приймання - передачі основних засобів від 23.03.2018 року № 3; акт приймання - передачі основних засобів від 23.03.2018 року № 4, податковим керуючим було встановлено, що майно яке знаходиться в податковій заставі за актами опису майна від 29.01.2014 року № 5/05-06 від 07.02.2014 року № 1/25 було знято з обліку ДП «Мирноградвугілля» та передано КП «Управління міського господарства» Покровської міської ради відповідно до актів приймання - передачі основних засобів, а саме: акт приймання - передачі основних засобів від 23.03.2018 року № 1 (склад зберігання обладнання № 2, інв. № 324, акт опису майна від 29.01.2014 року № 5/05-06); акт приймання - передачі основних засобів від 23.03.2018 року № 2 (будівля прохідної складу для зберігання обладнання № 2, інв. № 327, акт опису майна від 07.02.2014 року № 1/25); акт приймання - передачі основних засобів від 23.03.2018 року № 3 (огорожа території, інв. № 333, акт опису майна від 07.02.2014 року № 1/25); акт приймання - передачі основних засобів від 23.03.2018 року № 4 (вимощення асфальтне, інв. № 339, акт опису майна від 07.02.2014 року № 1/25).

Зазначені акти приймання - передачі основних засобів були затверджені в.о. генерального директора ДП «Мирноградвугілля» ОСОБА_1 .

Згідно з відомостей амортизації основних засобів майно з інвентарними номерами 324, 327, 333, 339, яке перебуває в податковій заставі, знято з обліку ДП «Мирноградвугілля» 26.03.2018 року.

За результатами перевірки стану збереження майна ДП «Мирноградвугілля», яке, перебуває в податковій заставі, встановлено відчуження такого майна без згоди ГУ ДФС у Донецькій області за актами опису від 29.01.2014 року № 5/05-06 та від 07.02.2014 року № 1/25 на загальну суму 773944,00 грн., що порушує п. 92.1, п. 92.2 ст. 92 Податкового Кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України, Право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Відповідно до п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України, до акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Відповідно до п. 92.1 ст. 92 Податкового кодексу України, платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом.

Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

У разі якщо в податковій заставі перебуває лише готова продукція, товари та товарні запаси, платник податків може відчужувати таке майно без згоди контролюючого органу за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні, та за умови, що кошти від такого відчуження будуть направлені в повному обсязі в рахунок виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу.

Відповідно п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України, відчуження платником податків майна, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу, якщо отримання такої згоди є обов`язковим згідно з цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі вартості відчуженого майна.

Згідно до пп. 14.1.31. п. 14.1. СТ.14 Податкового кодексу України термін «відчуження майна» вживається у Податковому кодексі у значенні «будь-яких дій платника податків, унаслідок вчинення яких такий платник податків у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що належить такому платнику податків, або право користування, зокрема, природними ресурсами, що у визначеному законодавством порядку надані йому в користування».

Тобто, для застосування штрафних санкцій, зазначених у ст. 124 Податкового кодексу України передбачає наявність сукупності наступних складових; вчинення дій щодо відчуження майна саме платником податків; втрата права власності на майно саме внаслідок цих дій.

Відповідно до п. 18 розділу VI Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 саме акт про проведення електронних торгів є підтвердженням переходу права власності і підставою для передачі майна новому власнику.

Судом встановлено, що дійсно мав місце факт переходу права власності на майно, що знаходилось на балансі ДП «Мирноградвугілля» та перебувало у податковій заставі до іншого власника. Проте, всупереч висновкам податкового органу, підставою для переходу права власності стали не підписані підприємством акти прийому-передачі основних засобів, а саме акт про проведення електронних торгів, що визначено п. 18 розділу VI Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Тобто, втрата ДП «Мирноградвугілля» права власності на майно, що перебувало у податковій заставі, відбулась не внаслідок дій самого платника податків, а внаслідок дій державної виконавчої служби, що здійснювались в рамках Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з вищезазначеного, перехід права власності на майно, що знаходилось на балансі ДП «Мирноградвугілля» та перебувало у податковій заставі, а саме складу для обладнання № 2 (інв. № 324), будівлі прохідної складу (інв. № 327), огорожі території з воротами (інв. № 333) та вимощення асфальтного (інв. № 339) у даному випадку не можна вважати відчуженням майна саме платником податків, встановленого пп. 14.1.31. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, а отже і не потребувало узгоджувальних процедур, визначених ст. 92 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та як наслідок слід визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ( форма «З») Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.07.2018 року № про нарахування штрафу у розмірі 773 944,00 грн. за порушення п.п.92.1,92.2,92,3 ст.92 Податкового кодексу України.

Згідно частини 6 статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням сплати позивачем судового збору за подання позову та подання апеляційної скарги у розмірі 29022,30 грн. зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Мирноградвугілля» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого2019 року у справі № 200/11623/18-а за позовом Державного підприємства «Мирноградвугілля» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.07.2018 року № - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 200/11623/18-а - скасувати.

Позовні вимоги Державного підприємства «Мирноградвугілля» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.07.2018 року № задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ( форма «З») Головного управління ДФС у Донецькій області від 20.07.2018 року № про нарахування штрафу у розмірі 773 944,00 грн. за порушення п.п.92.1,92.2,92,3 ст.92 Податкового кодексу України.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області () 87526, Донецька область, м. Маріуполь, віл. 130-ї Таганрозької дивізії,114 за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Мирноградвугілля» () 85323 , Донецька область, м. Мирноград, вул.. Соборна,1 понесені судові витрати у розмірі 29022,30 (двадцять дев`ять тисяч двадцять дві гривні) 30 коп.

Повне судове рішення складено 15 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко