Справа № 480/1018/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 р. Справа № 480/1018/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представила відповідача - Мальцевої Н.Ф. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального закладу "Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи" в особі Охтирської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до обласного комунального закладу «Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи» (далі - Сумський ОЦ МСЕ) в особі Охтирської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (далі - відповідач, Охтирська МСЕК), в якій, з урахуванням зміни предмету позову (а.с.81) просила:

1) визнати протиправними дії Сумського ОЦ МСЕ, від імені якого діє Охтирська МСЕК, щодо невизнання інвалідом ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Сумський ОЦ МСЕ, від імені якого діє Охтирська МСЕК, провести повторно медико-соціальну експертизу ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що всупереч чинного законодавства України та незважаючи на значну кількість захворювань і відсутність покращення стану здоров`я Охтирською МСЕК її протиправно не було визнано інвалідом. Вважає, що як відповідач, так і Обласна медико-соціальна експертна комісія №2 (далі - Обласна МСЕК) та Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ДЗ Центральна МСЕК) формально поставились до вирішення питання визнання її інвалідом та встановлення групи інвалідності, безпідставно та незаконно відмовили у визнанні інвалідом.

Стверджує, що в порушення вимог п.п. 1.3 -1.6, п. 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 №561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за №1295/20033 (далі - Інструкція №561), жодного разу, на засіданні, в тому числі Охтирської МСЕК не надавались їй роз`яснення з питань встановлення інвалідності, з порядком, умовами, критеріями встановлення інвалідності не ознайомлювали. На порушення п.1.10 зазначеної Інструкції під час засідання Центральної МСЕК було проведено лише візуальний огляд хворого, будь-які документи не вивчались.

Наголошує, що підтвердженням того, що має стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, які спричиняють обмеження життєдіяльності, є виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.02.2019 №452, в якій зазначається, що ОСОБА_1 має такі захворювання, як післяхолецистектомічний синдром, хронічний рецидивуючий панкреатит в стадії ремісії, гемангіома печінки, стан післяоперативного лікування, післяопераційна вентральна кила, хронічний пієлонефрит, гемангіома лівої нирки, метаболічна кардіоміопатія. У зв`язку з чим вважає, що існують певні обмеження життєдіяльності. А незначний ступінь обмеження життєдіяльності це є помірно виражений ступінь обмеження життєдіяльності, що є критерієм для встановлення ІІІ групи інвалідності відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317). Просить позовні вимоги задовольнити.

Крім іншого просила призначити судово-медичну експертизу.

Ухвалою суду від 25.03.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.04.2019 (а.с.2).

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, 09.04.2019 подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.30-67), в якому, з урахуванням поданих доказів, просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з того, що питання про встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 розглядалося комісіями різних рівнів. Рішення про невизнання особою з інвалідністю ОСОБА_1 прийняте з урахуванням висновку Українського Державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності міста Дніпро, підтверджено комісією вищого рівня - Центральною МСЕК та прийняте відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення про МСЕК), Положення №1317, Інструкції №561, про що позивач була проінформована на етапах проведення медико-соціальної експертизи.

У зв`язку з незгодою позивачем з висновком Інституту, ОСОБА_1 направлено до комісії вищого рівня - Центральної МСЕК. Вважає, що процедура проведення експертизи не була порушена, та відповідно відповідачем не вчинено жодних протиправних дій.

У підготовчому засіданні 09.04.2019 було оголошено перерву до 23.04.2019 у зв`язку із встановленням строків для подання сторонам заяв по суті спору (а.с.70).

За заявою представника відповідача (а.с.72-73) підготовче засідання 23.04.2019 було відкладено на 14.05.2019 (а.с.74).

14.05.2019 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.79-81), в якій позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, з підстав, викладених у позові. Остаточно просила: визнати протиправними дії Сумського ОЦ МСЕ, від імені якого діє Охтирська МСЕК щодо невизнання інвалідом ОСОБА_1 та зобов`язати Сумський ОЦ МСЕ, від імені якого діє Охтирська МСЕК провести повторно медико-соціальну експертизу ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив, представник позивача наполягає на тому, що незначний ступінь обмеження життєдіяльності, що встановлений в експертних рекомендаціях - це і є помірно виражений ступінь обмеження життєдіяльності. Законодавець не дає конкретного трактування поняття помірно виражений, а відтак, вважає, що вказане необхідно трактувати на користь та в інтересах людини.

Крім того, стверджує, що на порушення п.п.26,27 Положення №1317 ступінь втрати позивачем здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому І ступені, відповідачем не проводився.

В підготовчому засіданні 14.05.2019 представником позивача було відкликано клопотання про призначення судово-медичної експертизи та в засіданні оголошено перерву до 11.06.2019 (а.с.84) з метою надання часу сторонам для підготовки та подання ними додаткових пояснень та доказів у справі.

21.05.2019 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.86-89), в якій просив відмовити у задоволенні позову. З посиланням на Положення про МСЕК, Положення №1317, Інструкцію №561, зазначив, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особам, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту. Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому І ступені.

У ОСОБА_1 на момент огляду встановлене незначне обмеження життєдіяльності (величина відхилення від норми діяльності людини 0 ступеню), що не давало підстав для визначення групи інвалідності. Це відмічено в акті огляду Обласною МСЕК №377 від 22.06.2018 та акті огляду Охтирською МСЕК № 607 від 05.06.2018.

При цьому, повторного направлення на МСЕК від закладу охорони здоров`я у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_1 та наявністю у неї ознак інвалідності не надходило, а тому вимога позивача про зобов`язання провести повторний огляд є безпідставною.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 11.06.2019, підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 01.07.2019 (а.с.91).

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Відмітили, що дії Охтирської МСЕК та її висновок, викладений в акті огляду та довідці про невизнання інвалідом від 05.06.2018 є протиправним, оскільки відповідач формально поставився до вирішення питання визнання її інвалідом.

Також позивач, яка в судовому засіданні надала згоду на дослідження медичної документації стосовно її стану здоров`я, зазначила, що вона проходила, зокрема, медичне обстеження, в тому числі і всі необхідні лабораторні дослідження. При цьому під час проведення експертизи Охтирською МСЕК, комісією було повідомлено, що у зв`язку із складністю винесення експертного рішення, ОСОБА_1 буде направлено на очну консультацію до Обласної МСЕК. В свою чергу Обласна МСЕК після отримання рекомендацій Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі Інститут), з якими позивачка не погодилась, повідомила ОСОБА_1 про направлення її справи для вивчення до Центральної МСЕК та необхідність прибути до Центральної МСЕК для огляду. В той же час позивач стверджує, що ступінь втрати нею здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому І ступені, відповідачем все ж не проводився.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи, оригінал медико-експертної справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 1968 року народження, 17.08.2010 первинно була оглянута Охтирською МСЕК та визнана особою з інвалідністю ІІІ групи від загального захворювання на один рік. Діагноз: Гемангіома Sg IV-VIII печінки. Стан після оперативного лікування в об`ємі: правобічна трисекційектомія (резекція Sg IV-VIII) 01.05.2010. Холецистектомія (01.05.2010). Зовнішнє дренування холедоха по Холстеду-Пиковскому. При чергових переоглядах у 2011 та 2014 роках ОСОБА_1 визнавалась особою з інвалідністю III групи від загального захворювання.

У серпні 2015 року позивач перенесла гострий панкреатит. У жовтні 2015 року, лютому та травні 2016 року лікувалась з приводу загострень хронічного рецидивуючого панкреатиту. При черговому переогляді у 2016 році Охтирською МСЕК ОСОБА_1 визнана особою з інвалідністю третьої групи від загального захворювання на один рік. Діагноз: Хронічний панкреатит, больова форма, часто рецидивуючий перебіг в стадії нестійкої ремісії. Постхолецистектомічний синдром. Гастроезофагальна рефлюксна хвороба, рефлюксезофагіт. Хронічний гастродуоденіт в стадії нестійкої ремісії. Стан після резекції правої долі печінки в Sg IV-VIII. Невправима вентральна грижа. Стан після операції - пластики грижі по Сапежко , алопластика сіткою (20.05.2016).

З 28.02.2017 до 09.03.2017 ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в гастроентерологічному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні з приводу постхолецистектомії та хронічного панкреатиту. При переогляді у 2017 році визнана особою з інвалідністю ІІІ групи від загального захворювання на один рік.

З 10.05.2018 до 21.05.2018 ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в Тростянецькій центральній районній лікарні з приводу гіпертонічної хвороби та гастроентерологічному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні з 05.02.2018 до 14.02.2018 з діагнозом: «Постхолецистектомічний синдром. Хронічний панкреатит, паренхіматозний, больова форма в фазі загострення. Гастроезофагальна рефлюксна хвороба. Езофагіт. Хронічний гатродуоденіт в фазі загострення. Гемангіоми печінки Sg ІУ-УІІІ. Стан після оперативного лікування, правосторонньої трисекційноектомії (резекції Sg IV-VIII). Холецистектомія (01.05.2010).

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, матеріалами медико-експертної справи, а також копіями виписного епікризу (а.с.51), копією виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2247, копією ультразвукового дослідження від 07.02.2018 (а.с.54), копією езефагогастродуоденоскопії №145(а.с.55), копією ультразвукового дослідження органів черевної порожнини, нирок (а.с.60), копією плану реабілітаційних заходів інваліда ІІІ групи з 2010року (а.с.61).

21.05.2018 позивачка після перебування на лікуванні в Тростянецькій центральній районній лікарні була направлена на МСЕК, про що складено виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2247 (а.с.52) та видано направлення від 23.05.2018 №155 (а.с.39-44).

Після надходження зазначеного направлення, 05.06.2018 Охтирською МСЕК було розпочато експертизу та оглянуто ОСОБА_1 , однак, у зв`язку зі складністю винесення експертного рішення, керуючись приписами абзацу 4 пункту 12 Положення про МСЕК, відповідно до якого обласні комісії проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій, 05.06.2018 (а.с.37зворот) позивач направлена на очну консультацію до Обласної МСЕК.

В свою чергу, Обласною МСЕК, експертизу розпочато 22.06.2018 та проведено огляд ОСОБА_1 . За результатами огляду та аналізу наданої медичної документації встановлено, що стан хворої стабільний, печінково-клітинна недостатність відсутня, загострення хронічного панкреатиту нечасті. Виявлена у 2018 році ангіоліпома лівої нирки (висновок онколога від 22.06.2018 Сумського обласного клінічного онкологічного диспансеру (а.с.62) потребує динамічного спостереження. Проте, рішення прийнято не було та ОСОБА_1 за її згодою направлена на очну консультацію до Інституту (а.с.64), де вона перебувала з 03.07.2018 по 13.07.2018.

За результатами обстеження надано консультативний висновок №4314, в якому викладені експертні рекомендації про обмеження життєдіяльності у незначному ступеню, що не дає підстав для визначення групи інвалідності (а.с.65).

При повідомленні Обласною МСЕК рекомендацій Інституту про відсутність підстав для визнання особою з інвалідністю, ОСОБА_1 з висновком не погодилася та виявила бажання бути оглянутою Центральною МСЕК та 01.08.2018 медико-експертна справа ОСОБА_1 була направлена до Центральної МСЕК, що підтверджується копією поштової квитанції (а.с.97).

Центральна МСЕК після вивчення медико-експертної справи спершу в заочному порядку дійшла висновку про відсутність підстав для продовження терміну інвалідності та листом від 06.09.2019 повернула справа на адресу Обласного МСЕК (а.с.93).

Згодом до Центральної МСЕК прибула ОСОБА_1 , де вона була оглянута комісією, та комісією зроблено запит про повернення на їх адресу медико-експертної справи ОСОБА_1 .

Таким чином, Центральною МСЕК було вивчено медико-експертну справу та оглянуто позивачку в порядку очної консультації, та за результатами вказаного вивчення Центральна МСЕК погодилась з висновками Інституту щодо відсутності підстав для встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності (а.с.14). Вказані обставини та дослідженні докази (а.с.14,93,97, 48 зворот) спростовують доводи позивача про те, що висновок Центральною МСЕК був зроблений без вивчення медико-експертної справи.

Після повернення 04.10.2019 медико-експертної справи (а.с.48), в цей же день Обласною МСЕК на засіданні у повному складі і колегіально з урахуванням висновку Інституту та Центральної МСЕК, було прийнято рішення, занесеного до акта огляду № 377 від 22.07.2018, яким ОСОБА_1 особою з інвалідністю не визнана (а.с.45-49).

Акт підписаний головою комісії, її членами, засвідчений печаткою, долучений до медико-експертної справи ОСОБА_1 , яка повернута до Охтирської МСЕК.

Після повернення медико-експертної справи Охтирською МСЕК на засіданні, з урахуванням висновку Обласної МСЕК, Інституту та Центральної МСЕК, було прийнято рішення, занесеного до акта огляду №607 від 05.06.2018, яким ОСОБА_1 особою з інвалідністю не визнана (а.с.34-38).

Таким чином, 16.10.2018 Охтирською МСЕК було завершено експертизу та видано ОСОБА_1 довідку про невизнання інвалідом (а.с.12).

Позивач не погодилася з відмовою у визнанні її інвалідом та звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 №2961-ІV медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-ХІІ визначено, що інвалідність, як міра втрати здоров`я, визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» було затверджено в тому числі Положення про МСЕК, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, осіб з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Пунктом 3 Положення про МСЕК встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Як встановлено судом, відповідно до вказаної норми Тростянецькою центральною районною лікарнею було надано направлення на медико-соціально-експертну комісію до Охтирської МСЕК (а.с.39-44).

При цьому відповідно до п.1 п. 11 Положення про МСЕК, зокрема, міжрайонні комісії визначають серед іншого ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків; потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв; потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування; ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування.

За приписами п.12 Положення про МСЕК обласні комісії, проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій.

Як встановлено в судовому засіданні 05.06.2018 Охтирською МСЕК було розпочато експертизу та оглянуто ОСОБА_1 , однак, у зв`язку зі складністю винесення експертного рішення, враховуючи вказані приписи Положення про МСЕК, 05.06.2018 (а.с.37зворот) позивач направлена на очну консультацію до Обласної МСЕК.

Крім того, відповідно до п. 13 Положення про МСЕК Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, серед іншого, повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми.

В судовому засіданні встановлено, що при повідомленні Обласною МСЕК рекомендацій Інституту про відсутність підстав для визнання особою з інвалідністю, ОСОБА_1 з висновком не погодилася та виявила бажання бути оглянутою Центральною МСЕК, у зв`язку з чим, 01.08.2018 медико-експертна справа ОСОБА_1 була направлена до Центральної МСЕК.

При цьому, варто відмітити, що згідно з п.17 Положення про МСЕК медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (п.18 Положення про МСЕК).

Згідно з п.19 Положення про МСЕК комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. При цьому, за приписами п.20 Положення про МСЕК комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України, якою є Інструкція №561, згідно з пунктом 1.10, якої при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Відповідно до п. 26 Положення №1317 особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. Зокрема, підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені, зокрема:

обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів;

обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані;

обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії).

Інваліди III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів (п.27 Положення №1317).

Системний аналіз вказаних норм, свідчить про те, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі вивчення медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 25 вересня 2018 року (справа №804/800/16).

Із акта огляду Охтирської МСЕК Сумського ОЦ СМЕ №607 від 05.06.2018 (а.с.34-38) вбачається, що огляд ОСОБА_1 був проведений у складі голови та членів комісії. При винесенні експертного рішення були враховані, зокрема, наступні документи: направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) (форма №088/0) від 23 травня 2018р. (а.с.39-44), виписка із медичної картки Сумської обласної клінічної лікарні 1668 (а.с.51), виписка із історії хвороби Спеціалізованого миргородського санаторію «Слава» №215 за 2018р. (а.с.53), виписка із медичної карти стаціонарного хворого №2247 (а.с.52).

При цьому, в акті Охтирської МСЕК Сумського ОЦ СМЕ №607 від 05.06.2018 містяться дані об`єктивного обстеження лікарів ортопеда, невропатолога, терапевта, результати обов`язкових додаткових обстежень.

Також, як вбачається з даного акта, зокрема з п. 34 «Обґрунтування експертного рішення» (а.с.37), рішення Охтирської МСЕК, яким ОСОБА_1 не була визнана інвалідом, приймалось після отримання та з урахуванням рішень Обласної МСЕК, Центральної МСЕК та висновку Інституту, якими було встановлено відсутність підстав для визнання позивача інвалідом.

Відтак, суд визнає, що процедура проведення медико-соціальної експертизи позивача Охтирською МСЕК дотримана відповідачем в повній мірі, рішення Охтирської МСЕК про невизнання позивача інвалідом прийнято відповідно до процедури, встановленої Інструкцією №561, Положенням про МСЕК та Положенням №1317, тобто на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, та є правомірним.

Доводи позивача про те, що на порушення зазначених вище п.п.26,27 Положення №1317, ступінь втрати позивачем здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому І ступені, відповідачем не проводився, спростовується наявним в матеріалах справи актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.06.2018 №607 (а.с.34-38), в якому, зокрема в п. 34 «Обґрунтування експертного рішення» (а.с.37) відображено: обмеження життєдіяльності незначного ступнею: до самообслуговування 0 ступеня, пересуватися 0 ступеня; до трудової діяльності 0 ступеня. Вказане відображено і в акті огляду Обласної МСЕК (а.с.45-49).

Позивач, обґрунтовуючи свою позицію стверджує, що незначний ступінь це і є помірно виражений ступінь обмеження життєдіяльності, а враховуючи, що законодавець не дає конкретного трактування поняттю помірно виражений, вказане необхідно трактувати на користь та в інтересах особи.

Вказані доводи суд не приймає до уваги, оскільки, п.27 Положення №1317 чітко визначено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту. І такими критеріями для встановлення ІІІ групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності саме у помірно вираженому I ступені. В той же час, у ОСОБА_1 на момент огляду встановлене саме незначне обмеження життєдіяльності (величина відхилення від норми діяльності людини 0 ступеню), що не давало підстав для визначення групи інвалідності, про що відмічено як в акті огляду Охтирською МСЕК № 607 від 05.06.2018, так і в акті огляду Обласною МСЕК №377 від 22.06.2018 (а.с.34-38,45-49).

При цьому, варто відмітити, що відповідно до Закону України, «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», Положення про МСЕК саме до компетенції медико-соціальної експертизи відноситься визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Тобто, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційними повноваженнями відповідних комісій та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Завданням суду, при розв`язанні зазначеного спору, є перевірка дотримання медико-соціальною експертною комісією встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність її дій та рішень положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у даній справі.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 березня 2019 року (справа №805/773/17-а).

Як вже зазначено вище, розглядаючи питання про встановлення групи інвалідності позивачу, відповідачем не порушено порядку розгляду цього питання, його дії відповідають положенням Інструкції №561, Положенню №1317, Положенню про МСЕК, тобто вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, такі його дії відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання інвалідом ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача провести повторно медико-соціальну експертизу ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Суд не приймає доводи позивача про те, що, на порушення пп.1.3, 1.4, 1.5, 1.6 та п. 1.10 Інструкції №561, відповідач формально поставився до вирішення питання визнання її інвалідом, протиправно не прийнято до уваги усі діагнози та їх наслідки, за наявності відповідних розладів здоров`я, а також з приводу того, що їй не надавалось роз`яснення з питань встановлення інвалідності а з порядком, умовами, критеріями встановлення інвалідності не ознайомлювали, виходячи з наступного.

Згідно з п.1.3 Інструкції №561 відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року N 1317, медико-соціальна експертиза проводиться хворим, що досягли повноліття, інвалідам, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до п.п.1.4, 1.6 Інструкції №561 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Документи, що використовуються для визначення причинного зв`язку інвалідності, подаються в оригіналі або копії, засвідчені в установленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 1.10 цієї ж Інструкції при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

При цьому, відповідно до п.18 Положення про МСЕК відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я. Голова комісії або керівник закладу охорони здоров`я у разі виявлення фактів зловживання службовим становищем, службового підроблення або службової недбалості під час направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності інформують у триденний строк про це правоохоронні органи.

Крім того, відповідно до п.1 п. 11 Положення про МСЕК, міжрайонні комісії визначають серед іншого ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання.

За приписами п.п. 12,13 Положення про МСЕК обласні комісії, проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій. Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, серед іншого, здійснює організаційно-методичне керівництво обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами (бюро) медико-соціальної експертизи; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми.

З викладеного вбачається, що під час проведення медико-соціальної експертизи комісія проводить саме огляд особи та вивчення медичних документів, які складені лікувальним закладом, що направив особу на експертизу, саме на керівника якого, відповідно до п.18 Положення №1317 і покладено відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу.

Згідно з п. 1.5 Інструкції №561, дійсно фахівці медико-соціальних експертних комісій зобов`язані ознайомити особу (законного представника) з порядком, умовами та критеріями встановлення інвалідності, а також надавати роз`яснення з інших питань, що пов`язані з встановленням групи інвалідності, на вимогу особи (законного представника) або у разі її незгоди з рішенням МСЕК. Однак, як пояснювала позивач в судовому засіданні, на засіданні Охтирської МСЕК їй було роз`яснено порядок проведення експертизи, проведено огляд та роз`яснено, що у зв`язку із складністю випадку є необхідність направлення її на очну консультацію до Обласної МСЕК.

Крім того, як вбачається з приписів вказаного п. 1.5 Інструкції №561, надання роз`яснення з питань, що пов`язані з встановленням групи інвалідності надаються саме на вимогу особи, однак, будь-яких доказів про надання таких вимог під час проходження експертизи позивачем суду не надано, а на запити, направлені, як до Охтирської МСЕК так і до Обласної МСЕК (а.с.94,95) позивачу в жовтні 2018р. та січні 2019р. були надані повні відповіді з приводу проведеної експертизи (а.с.16,17,96).

Посилання позивача на протиправність дій Обласної МСЕК та Центральної МСЕК, судом не приймаються до уваги, оскільки предметом позову у даній справі є оскарження дій саме Охтирської МСЕК Сумського ОЦ СМЕ, а суд, відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. При цьому, станом на момент розгляду даної справи є діючим рішення, оформлене актом огляду №377 від 22.06.2018 Обласної МСЕК, яким ОСОБА_1 не визнана інвалідом. Вказане рішення прийняте на підставі направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) (форма №088/0) від 23 травня 2018р. (а.с.39-44), плану реабілітаційних заходів (а.с.61), виписка із медичної картки Сумської обласної клінічної лікарні 1668 (а.с.51), виписка із медичної карти стаціонарного хворого №2247 (а.с.52), результатів досліджень, за результатами об`єктивного обстеження лікарів хірурга-ортопеда, невропатолога, терапевта та з урахуванням висновку Інституту, а також рішення Центральної МСЕК, викладеного у листі від 26.09.2018 (а.с.14), яке також не оскаржено.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до обласного комунального закладу "Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи" в особі Охтирської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (42700, Сумська область, м.Охтирка, вул.Петропавлівська, буд.15, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 11.07.2019.

Суддя І.Г. Шевченко