Справа № 200/6225/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 р. Справа№200/6225/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Дяченка А.В., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріуполь - Авто" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Донецькій області в особі Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови № 081128 від 02.04.2019 року.

за участю представників сторін:

від позивача: Бабіч В.О. - за довіреністю № б/н від 01.01.2019 року,

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Маріуполь - Авто", звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області про застосування до Приватного акціонерного товариства "Маріуполь - Авто" адміністративно - господарського штрафу № 081128 від 02.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.02.2019 року на АС-1 у м. Запоріжжі о 13 год. 10 хв. Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області була проведена рейдова перевірка автобусу Богдан реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Позивачу, на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом. За результатами проведеної перевірки було складено Акт № 096380 від 13.02.2019 року на підставі якого позивач отримав копію постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт № 081128 від 02.04.2019 року. Вказаною постановою встановлено порушення позивачем ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачене абз. 3 ч.1 ст. 60 цього Закону у вигляді адміністративно - господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Позивач вважає протиправним прийняття постанови про застосування штрафу за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Наголошує, що в автобусі ОСОБА_1 , що здійснював регулярні пасажирські перевезення виробником транспортного засобу не був встановлений тахограф, однак на момент перевірки у водія була наявна та заповнена згідно до вимог чинного законодавства індивідуальна контрольна книжка водія.

Позивач наголошує, що згідно з п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія за встановленою формою.

Зазначає, що на момент здійснення перевірки посадовими особами відповідача вимагався саме протокол перевірки та адаптації тахографа, який був відсутній. Питання щодо наявності іншого інструмента контролю робочого часу і часу відпочинку водія у вигляді індивідуальної контрольної книжки водія, не ставилося, а тому відповідна книжка водієм не була надана.

На момент здійснення розгляду справи позивач пред`явив відповідачу відповідну індивідуальну контрольну книжку водія та надав пояснення по суті зафіксованих в акті обставин, проте, вони залишилися поза увагою, про що свідчить факт прийняття оскаржуваної постанови № 081128 від 02.04.2019 року.

З зазначених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт від 02.04.2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 12 червня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року розгляд справи відкладено на 04 липня 2019 року.

04 липня 2019 року відкладено розгляд справи на 09 липня 2019 року о 15 год.00 хв.

Представник позивача в судовому засідання 09.07.2019 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав викладені у позовній заяві обставини та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належний чином.

Разом з цим, 31 травня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Також, відповідач зазначив, що не погоджується з сумою правничої допомоги у розмірі 1620 грн. та просить суд зменшити її розмір у разі програшу. При цьому, відповідачем у вказаному відзиві на позовну заяву було зазначено, про розгляд справи без участі повноважного представника останнього.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Маріуполь - Авто» зареєстровано в якості юридичної особи 07.10.1997 року за № 0004405, включено до ЄДРПОУ за номером 05419643. Позивач здійснює внутрішні пасажирські перевезення наземним транспортом за кодом КВЕД 49.31.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 4 зазначеного Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону № 2344-IIІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку № 1567.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 13 лютого 2019 року о 13 год. 10 хв. посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області у м. Запоріжжі, АС-1, перевірено автобус марки Богдан, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Зазначений транспортний засіб належить позивачу, що не є спірною обставиною у справі.

За результатами рейдової перевірки складено акт № 096380 від 13.02.2019 року, відповідно до якого встановлено: надання послуг з регулярних перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: без оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 25-26 Порядку № 1567 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання, справа про порушення згідно із пунктом 27 зазначеного Порядку, розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій.

Так, 02 квітня 2019 року заступником начальника управління Укртрансбезпеки у Донецькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів № 081128, згідно якої за порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» постановлено стягнути з ПрАТ «Маріуполь-Авто» адміністративно-господарський штраф в сумі 1700 гривень.

У відповідності до ст. 35 Закону № 2344, послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Автобусні маршрути за видами сполучень поділяються на: міські, приміські, міжміські, міжнародні.

Положеннями ст. 39 Закону № 2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Для водія автобуса регулярних пасажирських перевезень це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 (далі - Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340, його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до п. 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2 Положення).

Пункт 6.3. Положення визначає, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Таким чином, для водія, який здійснює регулярні пасажирських перевезення на міжміському автобусному маршруті протяжністю понад 50 км, законодавством передбачена можливість вибору, або використовувати тахограф (за його наявності) або вести контрольну книжку водія.

Як встановлено судом під час розгляду справи та не спростовано відповідачем, транспортний засіб позивача, що був об`єктом перевірки, не обладнаний тахографом, а тому у водія і не могло бути в наявності протоколу перевірки та адаптації тахографа до такого транспортного засобу.

При цьому, позивачем було надано до суду встановленого зразка належно оформлену індивідуальну контрольну книжку водія ОСОБА_2 за лютий 2019 року.

Судом приймається це як належний доказ, оскільки наявність такої книжки у водія під час перевірки 13.02.2019 року відповідачем не спростована.

Крім того, в акті перевірки від 13.02.2019 року про її відсутність також нічого не зазначено. З акту вбачається запис про відсутність протоколу перевірки адаптації тахографа, проте не йдеться про наявність реєструючих приладів як таких.

Отже, враховуючи наявність у позивача всіх необхідних документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення та відсутність в діях факту вчинення правопорушення під час здійснення регулярних пасажирських перевезень без протоколу перевірки та адаптації тахографа, відповідачем протиправно застосовано до позивача стягнення у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 081128 від 02.04.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо питання про компенсацію витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

В силу частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що 26.04.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Маріуполь - Авто» та АО «ДЕКСТРА» укладено договір про надання правничої допомоги № б/н, предметом якого є надання адвокатами АО усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у судовому оскарженні постанови про застосування адміністративного господарського штрафу № 081128 від 02.04.2019 року.

10.05.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Маріуполь - Авто» та АО «ДЕКСТРА» укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н від 26.04.2019 року, згідно якої сторони прийшли до взаємної згоди щодо переліку, обсягу та вартості послуг за цим Договором. Також, зазначено, що сторони прийшли до взаємної згоди визначити розмір гонорару АО по даному договору у розмірі 1620,00 грн. Строк перерахування Клієнтом гонорару на рахунок АО протягом 10 календарних днів з дати складення цієї Додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги № б/н від 26.04.2019 року.

Платіжним дорученням № 94 від 29.05.2019 року підтверджується оплата позивачем на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання «ДЕКСТРА» коштів в сумі 1620,00 грн. із зазначенням «призначення платежу надання правової допомоги за дог. № б/н від 26.04.2019 року, дод. угода № 1 від 10.05.2019 року, разунок № 55 від 28.05.2019 року.»

Згідно Звіту витраченого часу адвоката Бабіч В.О. Адвокатського Об`єднання «Декстра» від 08.05.2019 року за Договором про надання правничої допомоги № б/н від 26.04.2019 року виконавець надав наступні ПрАТ «Маріуполь - Авто»: аналіз законодавства, яке становить правове підґрунтя спірних правовідносин на предмет обґрунтованості позовних вимог та письмових доказів, наданих позивачем на предмет їх належності та достатності, одиниця виміру година, кількість 0,5, вартість за годину всього 450,00 грн. та складання позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови № 081128 від 02.04.2019 року, одиниця виміру година, кількість 1,3, вартість за годину всього 900,00 грн., всього 1170,00 грн. Усього гонорар Адвокатського об`єднання складає 1620,00 грн.

Оцінивши звіт витраченого часу адвоката Бабіча В.О. АО «Декстра» за договором про надання правничої допомоги № б/y від 26.04.2019 року, судом встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним з наданими послугами фахівцем у галузі права.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення на користь ПрАТ «Маріуполь - Авто» сплаченого при зверненні до суду суму судового збору сумі 1921 грн. та судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1620,0 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Маріуполь-Авто» (юридична адреса: 87531, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Макара Мазая, буд.6, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ідентифікаційний код юридичної особи в ) в особі управління Укртрансбезпеки в Донецькій області (84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Академічна, б. 11-1) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області про застосування до Приватного акціонерного товариства «Маріуполь-Авто» адміністративно-господарського штрафу від 02.04.2019 р. № 081128.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто - Експрес» (, місцезнаходження: 85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. Шевцової, 26) понесені витрати: по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять ода) грн. 00 коп. та правничу допомогу у розмірі 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) грн. 00 коп.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 09 липня 2019 року в присутності представника позивача.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова