Справа № 620/1351/19
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року Чернігів Справа № 620/1351/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лобана Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (учасників) справи адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати дії інспектора праці Управління Держпраці у Чернігівській області Корявець Руслани Степанівни щодо проведенням перевірки з питань здійснення контролю за додержанням законодавства про працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 протиправними; скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-01-022/0172/101 від 28 березня 2019 року, винесену Управлінням Держпраці у Чернігівській області, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн за допущення працівника до роботи без укладання трудового договору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що акт інспекційного відвідування № 25-01-022/0172 від 25.02.2019 містить в собі факти та обставини, які не мали місця, а також не обґрунтовані висновки. Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами управління Держпраці в Чернігівській області 25-01-022/0172/101 від 28 березня 2019 року винесена на підставі не обґрунтованих даних і є неправомірною.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 17.05.2019 задоволено заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено управлінню Держпраці у Чернігівській області вчиняти дії щодо пред`явлення до виконання постанови про накладення уповноваженими посадовими особами від 28.03.2019 № 25-01-022/0172/101, винесеної Управлінням Держпраці у Чернігівській області, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.

Представник відповідача протягом встановленого судом строку надав відзив на позов, в якому наголосив на безпідставності та необґрунтованості позовних вимог та зазначив, що управління Держпраці у Чернігівській області, як територіальний орган Держпраці, наділене правом проводити позапланові заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності з питань, віднесених до його компетенції, зокрема, у формі інспекційного відвідування. У свою чергу, під час проведення інспекційного відвідування було встановлено використання найманої праці без належного оформлення трудових договорів, без видання наказів про прийом на роботу, що є порушенням ст. 24 КЗпП України.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у яких позивач заперечив проти доводів, викладених у відзиві на позов, та просив задовольнити позов з урахуванням обставин, викладених у позові.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов та відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

На підставі рішення керівника, враховуючи інформацію службової записки начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, управлінням Держпраці у Чернігівській області видано наказ від 22.02.2019 № 66 «Про проведення контрольних заходів», який передбачав проведення інспекційних відвідувань, в тому числі і позивача, організацію здійснення інспекційного відвідування покладено на ОСОБА_2 (а.с. 40).

За результатами інспекційного відвідування позивача встановлені порушення вимог трудового законодавства, про що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 25.02.2019 № 25-01-022/0172, який направлено рекомендованим листом від 26.02.2019 № 750, та отримано позивачем 13.03.2019.

Враховуючи те, що станом на 18.03.2019 на адресу Управління позивачем не повернуто підписаний примірник акту, на виконання пункту 26 Порядку від 26.04.2017 № 295, інспектором складено акт про відмову від підпису від 18.03.2019 № 25-01-022/0012, який направлено рекомендованим листом від 18.03.2019 № 612.

Відповідно до акту інспекційного відвідування від 25.02.2019 № 25-01-022/0172 встановлено, що позивачем фактично допущено до роботи продавця ОСОБА_5 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

При проведенні інспекційного відвідування позивача встановлено, що 22.02.2019 об 11 год. 30 хв. в торговому бутику АДРЕСА_1, працювала продавцем ОСОБА_5 без належного оформлення, яка надала письмові пояснення.

06.03.2019 першим заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Тищенком О.О. прийнято рішення № 65 щодо розгляду справи про накладення штрафу.

За результатами акту інспекційного відвідування № 25-01-022/0172 від 25.02.2019 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-01-022/0172/101 від 28.03.2019, якою накладено штраф в розмірі 125190 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).

Так, згідно абзацу 3 статті 1 Закону заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно частин 4 та 5 статті 2 Закону заходи контролю здійснюються, серед інших, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Згідно частини 4 статті 2 Закону заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю).

У відповідності до частини 5 статті 2 Закону зазначені у частині четвертій цієї статті органи (в тому числі і Управління), що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21 частини третьої статті 22 цього Закону.

Згідно частини 3 статті 6 Закону суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 встановлено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Згідно зі ст. 16 вказаної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок від 26.04.2017 № 295), відповідно до якого інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Відповідно до частин 2 та 3 статті 6 Закону проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону. Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Частини 1, 3 статті 7 Закону передбачають, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвиша, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

В силу вимог частини 3 статті 7 Закону у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

За змістом статті 39 Закону України "Про охорону праці" посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право, зокрема, безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Так, особливості проведення заходів контролю, про які йде мова в частині 4 статті 2 Закону, в сфері законодавства про працю передбачені частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, згідно якої державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

В силу підпункту 3 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Підпункт 5 пункту 5 Порядку № 295 також встановлює, що інспекційні відвідування проводяться за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ «Про проведення контрольних заходів» від 22.02.2019 № 66 (а.с. 40), а саме про проведення інспекційного відвідування, в тому числі позивача, був виданий на підставі службової записки начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області (а.с. 39), яка у відповідності до пп.5 п. 5 Порядку № 295 є підставою для проведення інспекційного відвідування, а отже інспектор праці Управління Держпраці у Чернігівській області при проведенні перевірки з питань здійснення контролю за додержанням законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 діяв на підставі та у межах, наданих йому повноважень, та у відповідності до норм чинного законодавства України. Зазначений наказ у встановленому законом порядку не скасований та вичерпав свою дію моментом виконання, оскільки відбувся допуск до інспекційного відвідування. Тому вимога про визнання дій інспектора праці Управління Держпраці у Чернігівській області протиправними задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про скасування постанови про накладення уповноваженими посадовими особами № 25-01-022/0172/101 від 28 березня 2019 року, винесену Управлінням Держпраці у Чернігівській області, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн за допущення працівника до роботи без укладання трудового договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 24 КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 265 КЗпП встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509. Цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", де згідно п. 2, п. 3, п. 6, п. 7 вказаного Порядку визначено уповноважені посадові особи, яким надано права, підстави, строки накладати штрафи та визначено порядок повідомлення.

А відповідно до п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного у п. 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Позивача притягнуто до відповідальності за порушення ст. 24 КЗпП - фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 зареєстрована 10.09.2002 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Згідно з реєстраційними даними основним видом господарської діяльності позивача є - неспеціалізована торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (Код КВЕД 47.39).

У ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_5 на час здійснення інспекційного відвідування існували цивільно-правові відносини, на підставі укладеного договору суборенди від 04 лютого 2019 року, згідно умов якого позивач передала в суборенду ОСОБА_5 бутік АДРЕСА_1 .

Як зазначає відповідач під час проведення інспекційного відвідування в магазині виявлено, що 22.02.2019 об 11 год. 30 хв. в торговому бутику АДРЕСА_1, працювала продавцем ОСОБА_5 без належного оформлення, яка надала письмові пояснення, зазначивши, що « ОСОБА_1 ушла в налоговую и попросила меня понаблюдать бутик НОМЕР_2 21.02.2019, стою за прилавком 1 час».

Однак, у акті інспекційного відвідування № 25-01-022/0172 від 25.02.2019 відсутні посилання на належні та допустимі докази, які підтверджують використання позивачем найманої праці громадянки ОСОБА_5 , в акті також відсутні будь-які ідентифікаційні дані громадянки ОСОБА_5 (адреса проживання або ідентифікаційний номер), документ на підставі якого встановлювалася особа (паспорт або інший документ).

У вказаному акті зазначено, що "При проведенні інспекційного відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , встановлено, що 22.02.2019 о 11-30 годині в торговому бутіку АДРЕСА_1 працював продавець, без належного оформлення - ОСОБА_5 ".

Натомість, в матеріалах справи міститься договір суборенди від 04.02.2019, який підтверджує той факт, що у ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_5 на час здійснення інспекційного відвідування існували цивільно-правові відносини. Згідно умов вказаного договору позивач передала в суборенду ОСОБА_5 бутік АДРЕСА_1 (а.с. 12).

З акту перевірки та фотокопії (а.с. 56) неможливо встановити, що громадянка ОСОБА_5 на час здійснення перевірки 22.02.2019 працювала на позивача та виконувала обов`язки, які підпадали під поняття передбачені нормами кодексу законів про працю України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2019 року у справі № 751/2515/19, яка набрала законної сили, фактичний допуск ОСОБА_5 до роботи позивачем не підтверджено, провадження у даній справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 3 ст. 41 КУпАП. (а.с. 16), вказані обставини у відповідності до частини 4 статті 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних доказів факту порушення ФОП ОСОБА_1 . ч. 3 ст. 24 КЗпПУ, яке виразилось у допущенні громадянки ОСОБА_5 до роботи, без укладення трудового договору.

За таких підстав постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці в Чернігівській області 25-01-022/0172/101 від 28 березня 2019 року не ґрунтується на законі, є протиправною та підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню.

При цьому, судом враховується положення пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Крім того, згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 09.12.1994, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість винесення постанови про накладення штрафу з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому, виходячи із системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до частини 4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 227, 229, 241-243, 246, 250, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-01-022/0172/101 від 28 березня 2019 року, винесену Управлінням Держпраці у Чернігівській області, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн за допущення працівника до роботи без укладання трудового договору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області сплачений судовий збір у сумі 625 (шістсот двадцять п`ять) грн 95 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління Держпраці у Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 39, м. Чернігів, 14005, ).

Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2019 року.

Суддя Д.В. Лобан