Справа № 640/6311/19
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6311/19 Суддя першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочко Є.О.

Федотова І.В.

при секретарі Білоус А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, за участю третьої особи - Державного бюро розслідувань про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною постанови від 13 березня 2019 року № 218 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2017 року № 1086».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2019 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволено: зупинено дію постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2019 року № 218 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2017 року № 1086» та заборонено Державному бюро розслідувань проводити конкурс та визначати результати конкурсу з формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань на підставі положень Порядку формування складу Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2017 року № 1086 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2019 року № 218.

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову. Зазначене клопотання було мотивоване тим, що судом передчасно вжито заходів забезпечення позову. Відповідач зазначає, що з тексту ухвали суду від 12 квітня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову не вбачається, яке саме суб`єктивне право позивача підлягає ефективному захисту шляхом вжиття тих заходів забезпечення позову, які було застосовано судом. Крім того, стверджував, що вжиттям заходів забезпечення позову суд фактично вирішив спір по суті, а зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2019 року № 218 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2017 року № 1086» створює штучні перепони в діяльності Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у задоволенні клопотання представника Кабінету Міністрів України про скасування заходів забезпечення позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даною ухвалою, відповідач - Кабінет Міністрів України, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і здійснені порушення вимог процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати. Скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала суду не містить належного мотивування висновків суду стосовно того, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову є необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа - Державне бюро розслідувань, погоджується з правомірністю вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником обґрунтування не спростовують обставин, встановлення яких зумовило необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 154 КАС України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений ст. 157 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1 - 3 вказаної норми, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 5 ст. 157 КАС України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Згідно з ч. 8 ст. 157 КАС України визначено підстави за яких судом скасовуються заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову.

Отже, з аналізу процесуальних норм, які регулюють Інститут забезпечення адміністративного позову слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливе коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі, або відпадуть підстави, які зумовили вжиття судом таких заходів.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону.

Колегією суддів при апеляційному розгляді справи встановлено, що відповідач у клопотанні про скасування заходів та в апеляційній скарзі не наводить підстав, які б вказували на те, що обставини, з якими пов`язане забезпечення позову - відпали, оскільки обґрунтовує свої доводи та вимоги виключно незаконністю вжиття заходів забезпечення позову згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2019 року.

Водночас, така ухвала була предметом апеляційного розгляду у межах іншого апеляційного провадження № 640/6311/19 (вх. № 9885), оскільки ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Кабінету Міністрів України та Державного бюро розслідувань на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2019 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Державного бюро розслідувань залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва про вжиття заходів забезпечення позову від 12 квітня 2019 року залишено без змін.

Виходячи з правил глави 1 розділу III КАС України та меж перегляду судом апеляційної інстанції справи щодо перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції (ст. 308 КАС України), суд апеляційної інстанції не може у рамках даного апеляційного провадження вирішувати питання щодо перевірки законності та обґрунтованості ухвали про забезпечення позову. Кожне апеляційне провадження спрямоване на вирішення визначеного кола питань та має самостійне завдання - перевірити законність та обґрунтованість окремо взятого судового рішення щодо якого таке провадження відкрито. Метою апеляційного перегляду є юридичний контроль за законністю та обґрунтованістю ухваленого судом першої інстанції судового рішення, яке підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали про забезпечення позову не можуть оцінюватись судом в рамках іншого апеляційного провадження, предметом перегляду якого є інше судове рішення, а тому колегія суддів відхиляє такі доводи як такі, що не стосуються питання скасування заходів забезпечення позову.

У свою чергу, суд при постановленні ухвали про відмову у задоволенні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову правильно застосував норми процесуального права, повно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав скасування заходів забезпечення позову, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на зазначені обставини та вказані правові норми, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення адміністративного позову відсутні.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржувану відповідачем ухвалу з додержанням норм процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 157, 242, 308, 312, 315, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлено 11 липня 2019 року.