Справа № 420/2901/19
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2901/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов`язання виплатити заборгованість, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов`язання Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виплатити гр. ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року у розмірі 73869,78 грн.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований позивачем тим, що він є внутрішньо переміщеною особою та 01.11.2018 року звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із відповідною заявою про взяття на облік у зв`язку із зміною місця фактичного перебування внутрішньо переміщеної особи. Позивач отримав пенсію лише у лютому 2019 року. На адвокатський запит представника позивача Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі повідомлено, що пенсія за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року обліковується в управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки за приписами пп. 5 п. 12 «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати припиняються у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Пенсійна справа позивача взята на облік з 01.11.2018 року та виплату пенсії позивачу поновлено. У лютому поточного року ОСОБА_1 отримав пенсію у сумі 12311,63 грн., доплата за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року обліковується в управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. При цьому зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Оскільки станом на теперішній час не затверджено окремого порядку здійснення виплат за минулий період, виплата заборгованості буде проведена після його затвердження.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 12.11.2018 року № (аркуш справи 14).

12 листопада 2018 року позивач звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про запит його пенсійної справи з Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (аркуш справи 56).

9 січня 2019 року на адресу Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надійшла пенсійна справа ОСОБА_1 та з 12.11.2018 року його взято на облік до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, де він отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У період з серпня 2018 року по 31 січня 2019 року позивачу не виплачено пенсію, а тому представник позивача 05.03.2019 року звернувся із адвокатським запитом до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо виплату пенсії за вказаний період.

Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі повідомлено представнику позивача листом №2327/02 від 11.03.2019 року про те, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Отже, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до управління 12.11.2018 року із заявою про запит пенсійної справи з Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Пенсійна справа надійшла на адресу управління 09.01.2019 року. У супровідному листі від 27.12.2018 року №11780/09 Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначено, що ОСОБА_1 отримав пенсію по 31.07.2018 року. Витяг з протоколу №23/п від 29.11.2018 року рішення Комісії при Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради, яким право на отримання пенсії ОСОБА_1 підтверджено, залучено до матеріалів пенсійної справи. Розпорядженням управління від 17.01.2019 року пенсійну справу заявника прийнято на облік з 01.11.2018 року (з місяця коли надійшла заява внутрішньо переміщеної особи). Пенсію обчислено при страховому стажі 42 роки 09 місяців, 35 років робота за Списком №1 та середньомісячній заробітній платі 14266,89 грн., яка розрахована за період з 01.01.1982 року по 31.12.1986 року, при цьому розмір пенсійної виплати з 01.11.2018 року встановлено на рівні 12276,98 грн., а з 01.12.2018 року 12311,63 грн. У лютому поточного року ОСОБА_1 отримав пенсію у сумі 12311,63 грн., доплата за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року обліковується в управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (аркуш справи 12).

Невиплата позивачу пенсії за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про зобов`язання виплатити заборгованість за цей період.

З листа Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №2327/02 від 11.03.2019 року вбачається, що позивачу не виплачена пенсія за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року. Розмір пенсійної виплати з 01.11.2018 року встановлено на рівні 12276,98 грн., а з 01.12.2018 року 12311,63 грн. Таким чином заборгованість по невиплаченій пенсії позивачу за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року складає 73869,78 грн.

Відповідно до ст. ст. 19, 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно довідки від 12.11.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (аркуш справи 14).

Відповідно до ст. 2, 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Згідно з п. 12 «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

У відзиві на позовну заяву, відповідач, як на підставу для припинення позивачу виплати пенсії посилається на п. п. 5 п. 12 «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, зокрема, отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2017 року № 826/12123/16 (яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року) положення пунктів 7, 8, 9, 13 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та «Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 та абзац 10 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 визнано нечинними, оскільки останні не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.

Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 826/12123/16, суд звертає увагу, що законодавством взагалі не передбачені перевірки інформації про постійне або тимчасове місце проживання пенсіонерів, крім тих, які перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб, шляхом здійснення виходу працівників державних органів за відповідною адресою. Запровадження таких перевірок стосовно пенсіонерів внутрішньо переміщених осіб має ознак дискримінації.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що а ні органи соціального захисту населення, а ні інші органи влади, місцевого самоврядування, а ні будь які установи, організації, підприємства, починаючи з 05 липня 2018 року не мають права проводити перевірки переселенців.

Так, згідно із ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як наявність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах пріоритет надається положенням ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та в жодному разі не підзаконному нормативно-правовому акту, а саме «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, на який посилається відповідач, оскільки Закон України має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №428/6579/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, фактично відмовляючи позивачу у виплаті пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відмова позивачу у виплаті недоотриманої пенсії за період з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року вчинена за відсутності підстав, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним, а тому відповідач має бути зобов`язаний судом виплатити позивачу заборгованість з виплати пенсії за період з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року у розмірі 73869,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95, ) про зобов`язання Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виплатити гр. ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року у розмірі 73869,78 грн. задовольнити.

Зобов`язати Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виплатити гр. ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року у розмірі 73869,78 грн.

Стягнути з Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 95, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.