Справа № 120/160/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 липня 2019 р. Справа № 120/160/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Білобородова В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області

про: скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (далі - відповідач) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказом Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 21.04.2016 №4-К його призначено за переведенням з Державної фітосанітарної інспекції Вінницької області на посаду провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки, із збереженням 11 рангу державного службовця. Разом із тим, 19.12.2018 начальником Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області прийнято наказ №830-к, яким ОСОБА_1 , провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпроспоживслужби у Вінницькій області звільнено з 20.12.2018 у зв`язку з втратою права на державну службу, а саме: набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення (пункт 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу»).

Не погоджуючись зі своїм звільненням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 22.01.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 08.02.2019.

Судове засідання 08.02.2019 відкладено до 14.03.2019 з метою надання відповідачу часу для подання заперечень на відповідь на відзив.

Судове засідання 14.03.2019 не відбулось, в зв`язку з перебування головуючого судді у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 22.03.2019.

Ухвалою від 22.03.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 календарних днів.

Крім того, у судовому засіданні 22.03.2019 оголошено перерву до 04.04.2019, в зв`язку з витребуванням у позивача додаткових доказів.

Судове засідання 04.04.2019 відкладено до 06.05.2019, в зв`язку з хворобою представника позивача.

Ухвалою від 06.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2019.

Судове засідання 28.05.2019 відкладено на 03.07.2019 за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні 03.07.2019 позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Зокрема зазначили, що відповідальність у вигляді звільнення з роботи є не співрозмірною із вчиненим ним порушенням. Також вказали, що згідно положень ч. 2 ст. 84 цього Закону України «Про державну службу» звільнення працівника із державної служби в разі вчинення ним правопорушення, пов`язаного корупцією, не є безумовним, адже закон може встановлювати й інше. Крім того, представник позивача зазначив, що державний службовець, якого за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, не було покарано та судом не накладено на нього стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади, підлягав притягненню до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому ст. 64-77 Закону України «Про державну службу».

Представник відповідача у судовому заперечувала щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиву на позовну заяву. Додатково зазначила, що згідно пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу» звільнення працівника із державної служби є безумовним наслідком в разі набрання законної сили рішенням суду щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що наказом Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 21.04.2016 №4-К ОСОБА_1 призначено за переведенням з Державної фітосанітарної інспекції Вінницької області на посаду провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки, із збереженням 11 рангу державного службовця.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 по справі №127/26513/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави.

Відповідне стягнення у вигляді штрафу застосовано до позивача за несвоєчасне без поважних причин подання шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік за формою, що визначається НАЗК.

Дана постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 набрала законної сили 20.11.2018.

Встановлено, що 19.12.2018 начальником Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області прийнято наказ №830-к, яким ОСОБА_1 , провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпроспоживслужби у Вінницькій області звільнено з 20.12.2018 у зв`язку з втратою права на державну службу, а саме: набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення (пункт 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу»).

Разом із тим, не погоджуючись із наказом №830-к від 19.12.2018 позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує, що предметом дослідження в межах даної справи є виключно правомірність дій відповідача, які стосуються прийняття оскаржуваного наказу №830-к від 19.12.2018. В той же час, обставини, що стосуються підстав притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. не підлягають дослідженню в межах даної справи, адже є встановленими постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 по справі №127/26513/18 та не заперечуються представниками сторін.

Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу»).

Вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про державну службу» особа, яка вступає на посаду державної служби вперше, набуває статусу державного службовця з дня публічного складення нею Присяги державного службовця, а особа, яка призначається на посаду державної служби повторно, - з дня призначення на посаду.

В той же час, підстави для припинення державної служби визначено ст. 83 Закону України «Про державну службу», частиною 1 якої передбачено, що державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

Як слідує із змісту оскаржуваного у даній справі наказу начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, прийнятого 19.12.2018 №830-к, ОСОБА_1 звільнено з 20.12.2018 у зв`язку з втратою ним права на державну службу, а саме: набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення (пункт 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу»).

Так, п. 3 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу» визначено, що підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Посилаючись на наведені вище положення ст. 84 Закону України «Про державну службу», представник відповідача зазначає, що в разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення безумовним наслідком є звільнення такого працівника із державної служби.

Разом із тим, суд із твердженнями представника відповідача щодо безумовності таких наслідків не погоджується та звертає увагу на те, що положеннями ч. 2 ст. 84 Закону України «Про державну службу» визначено, що у випадках, зазначених у пунктах 1-4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Тобто, положення ч. 2 ст. 84 Закону України «Про державну службу» передбачають альтернативу відповідальності у вигляді звільнення державного службовця в разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, адже містять посилання на можливість встановлення законом іншого виду відповідальності.

Як уже було встановлено судом вище, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 по справі №127/26513/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави.

Відповідне стягнення у вигляді штрафу застосовано до позивача за несвоєчасне без поважних причин подання шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік за формою, що визначається Національним агентством.

При цьому, правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Так, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

В той же час, ч. 2 ст. 65 «Про запобігання корупції» передбачено, що особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

В даному ж випадку, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 по справі №127/26513/18 до ОСОБА_1 не застосовано ані покарання, ані стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності. В такому випадку, положення ч. 2 ст. 65 «Про запобігання корупції» передбачають необхідність притягнення особи, яка вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

З огляду на викладене, звільнення ОСОБА_1 з підстав втрати ним права на державну службу, на думку суду, не є тим єдиним та безумовним наслідком притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адже у випадку позивача положення ч. 2 ст. 65 «Про запобігання корупції» передбачають можливість притягнення особи, яка вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Крім того, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді звільнення з підстав втрати ним права на державну службу, на переконання суду, є неспівмірним із сутністю вчиненого позивачем правопорушення, яке полягає у несвоєчасному поданні шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

До того ж, як уже зазначалось судом вище, за таке правопорушення положення ч. 2 ст. 65 «Про запобігання корупції» передбачають можливість притягнення особи, яка вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією до дисциплінарної відповідальності.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з підстав втрати ним права на державну службу в даному випадку є необґрунтованим та не співмірним із сутністю вчиненого ним правопорушення, а тому заявлені позивачем позовні вимоги щодо скасування наказу від 19.12.2018 №830-К та поновлення його на посаді провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З огляду на викладене, рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області слід допустити до негайного виконання.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 19.12.2018 №830-К "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області.

Рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області допустити до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (вул. Максимовича, 19, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 12.07.2019.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна