Справа № 0540/9342/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року справа №0540/9342/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Макаренко А.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника Слов`янської міської ради Тищенко О.С., представника Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради Руденка С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 р. у справі № 0540/9342/18-а (повний текст викладено 05.04.2019 року головуючий І інстанції Стойка В.В. у м. Слов`янськ) та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 р. (повний текст викладено 10.04.2019 року головуючий І інстанції Стойка В.В. у м. Слов`янськ ) у справі № 0540/9342/18-а за позовом ОСОБА_2 до Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради, Слов`янської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Управління архітектури та містобудування Слов`янської міської ради №164 від 01.08.2013 року про надання містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю нормам Земельного кодексу та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності",-

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слов`янської міської ради та Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Управління архітектури та містобудування Слов`янської міської ради №164 від 01.08.2013 року про надання містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю нормам Земельного кодексу та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в липні 2018 року під вікнами його квартири розпочалося будівництво, була огороджена територія та здійснювалися земельні роботи. Зазначені дії завдали певних незручностей позивачу, внаслідок чого ОСОБА_2 звернулася до органів місцевого самоврядування з метою з`ясувати підстави для будівництва та відповідність таких підстав нормам діючого законодавства. Отримавши відповіді на звернення від 24.07.2018 року № 1-К-1325-2 та від 27.08.2018 року № 01.01-19/151, позивач дізнався, що земельна ділянка, на якій здійснюються будівельні роботи була надана ОСОБА_3 безоплатно у власність на підставі Рішення Словянської міської ради за № 78-XXVI - 6 від 01.06.2012 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" а також рішення № 73- XXXIV - 6 від 12.10.2012 року.

Позивач вважає, що третя особа, відносно якої було видано висновок (рішення) щодо містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № НОМЕР_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Слов`янськ від 01.08.2013 року, не відноситься до категорії громадян, які мають соціальні пільги, відповідно такий висновок (рішення) від 01.08.2013 року є таким, що виданий протиправно та підлягає скасуванню.

Разом з позовною заявою було надано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Слов`янської міської ради, Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.11.2018 року.

20.11.2018 року представник третьої особи через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження по справі в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, благоустрою, охорони навколишнього середовища та контролю за раціональним використанням природних ресурсів Слов`янської міської ради, прийнятого в серпні 2012 року, яким було погоджено проект землеустрою ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю нормам Земельного кодексу та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" фактично призначена врегулювати спір про право.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Слов`янської міської ради, Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень в частині визнання протиправним та скасування рішення постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, благоустрою, охорони навколишнього середовища та контролю за раціональним використанням природних ресурсів Слов`янської міської ради, прийняте в серпні 2012 року, яким було погоджено проект землеустрою ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю нормам Земельного кодексу та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Ухвалою суду від 12.12.2018 року заяву позивача про визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом до Слов`янської міської ради Слов`янської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 2), Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради, (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 2), за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_2 з позовом до Слов`янської міської ради, Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Управління архітектури та містобудування Слов`янської міської ради №164 від 01.08.2013 року про надання містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю нормам Земельного кодексу та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та поновлено пропущений строк.

Ухвалою суду від 09.01.2019 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Слов`янської міської ради та Управління містобудування та архітектури Слов`янської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Управління архітектури та містобудування Слов`янської міської ради №164 від 01.08.2013 року про надання містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю нормам Земельного кодексу та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 р. у справі № 0540/9342/18-а у задоволенні позову відмовлено

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 р. у справі № 0540/9342/18-а відмовлено у задоволенні заяви представника третьої особи - адвоката Музиканта Владислава Сергійовича від 01.04.2019 року про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу.

Позивач не погодилась з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом не повно встановлено обставини по справі, та надана їм помилкова правова оцінка.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачами та третьою особою висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Третя особа не погодилась з додатковим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення заяви представника третьої особи від 01.04.2019 року про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суду в повній мірі надані усі докази понесених третьою особою витрат на правову допомогу. Відповідачем по справі не надавалось клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, а тому подана заява про відшкодування витрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечували представники відповідачів.

Представник третьої особа надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційних скарг, і дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанцій встановлено, що згідно витягу із Акту огляду МСЕК № 093366 ОСОБА_3 має третю групу інвалідності, що також підтверджується посвідченням НОМЕР_5 від 22.10.2007 року.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 ОСОБА_3 на підставі рішення Слов`янської міської ради № 73-XXXIV-6 від 12.10.2012 року є власником земельної ділянки площею 0, 0100га, кадастровий номер НОМЕР_2 , розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

01.08.2013 року було затверджено висновок (рішення) щодо містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № НОМЕР_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 5 спірного висновку було визначено документ, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою: державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 05.12.2012 року, зареєстрований в книзі записів Реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01014, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва індивідуальних гаражів (п. 7).

Листом Слов`янської міської ради від 24.07.2018 року № 1-К-1325-2 позивача повідомлено, що рішенням Слов`янської міської ради від 01.06.2012 року №78-XXVI було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за певною адресою для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу. Зазначена земельна ділянка передана ОСОБА_3 у власність для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу згідно рішення Слов`янської міської ради № 73-XXXIV-6 від 12.10.2012 року вищевказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було затверджено, а земельну ділянку площею 0, 0100га за певною адресою було надано ОСОБА_3 безоплатно у власність (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 ), зареєстрований 12.11.2012 за №01014. Вищевказані рішення прийняті на підставі звернення, відповідно до вимог діючого земельного законодавства України, керуючись ст.ст. 12, 40, 118, 121, 186 ЗК України, Закону України "Про землеустрій", п. 3 "Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 № 677. Декларація про початок виконання робіт зареєстрована 04.04.2014 року № 26.

Листом Слов`янської міської ради від 20.08.2018 року № 01.01.-19/151 позивача повідомлено, що проект землеустрою земельної ділянки під будівництво гаражу в управлінні містобудування та архітектури Слов`янської міської ради по пров. Парковому 4 у м. Слов`янську Донецької області не погоджувався. Повідомлено, що на підставі заяви гр. ОСОБА_3 до міської ради та відповідного пакету документів, рішенням Слов`янської міської ради від 01.06.2012 року №78-XXVI було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за певною адресою для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу. Рішенням Слов`янської міської ради від 12.10.2012 року № 73-XXXIV-6 вищевказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було затверджено, а земельну ділянку площею 0, 0100га за певною адресою було надано ОСОБА_3 безоплатно у власність.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно частин ч. 2, 3 ст. 1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 ОСОБА_3 на підставі рішення Слов`янської міської ради № 73-XXXIV-6 від 12.10.2012 року є власником земельної ділянки площею 0, 0100га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI ( в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Згідно частин 1.2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Згідно абзацу 2 частини 5 вищезазначеної статті, рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Державний акт на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку НОМЕР_1 на час розгляду справи є чинним.

ОСОБА_3 скористався правом на забудову земельної ділянки саме на підставі наявного права власності, відповідно позиція позивача з приводу наявності або відсутності у ОСОБА_3 статусу особи з інвалідністю, як підстави для оформлення відповідного права на забудову є помилковою.

Суд зазначає, що посилання позивача на норми законодавства, які регулюють отримання дозволу на забудову саме особи з інвадністю, не можуть бути покладені в основу судового рішення як такі, що не підлягають застосуванню в контексті спірних правовідносин, а саме наявності у третьої особи права власності на земельну ділянку на час прийняття відповідачем оскаржуваного.

Відповідно преамбули Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 (який регулював спірні правовідносини на час їх виникнення), цей Порядок визначає процедуру надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Пунктом п. 2.1 Порядку № 109 передбачено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" ( 3038-17 ).

Згідно п.2.2 Порядку № 109, для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва.

Сторонами не заперечувалась той факт, що третьою особою було надано, передбачений п.2.2 Порядку № 109. перелік документів для отримання висновку щодо містобудівних умов та обмежень № НОМЕР_3 від 01.09.2013 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що висновок щодо містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № НОМЕР_3 від 01.09.2013 року є таким що зроблений без урахування усіх наданих документів для прийняття відповідного рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню..

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів з урахуванням на право третьої особи на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу, вважає правильним такий висновок першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат по суті суд зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат було надано разом з іншим договір про надання правової допомоги від 06.11.2018 року, відповідно до якого гонорар адвоката складається з суми вартості послуг відповідно до Додатку № 1 до цього договору (а.с. 42-44, т. 1, а.с. 25, т. 2), ордер Серії ДН № 018153 про надання адвокатських послуг ОСОБА_3 (а.с. 47, т. 1), акт прийому виконання робіт (надання послуг) від 01.04.2019 року відповідно до якого адвокатом надано послугу третій особі на суму 16 900,00 грн. (а.с. 26, т. 2), квитанції від 04.12.2018 року на суму 10 000, 00грн. та від 01.04.2019 року на суму 6 900, 00грн. про сплату гонорару за надання правової допомоги за договором від 06.11.2018 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 11 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

На підтвердження понесених витрат було надано разом з іншим договір про надання правової допомоги від 06.11.2018 року, відповідно до якого гонорар адвоката складається з суми вартості послуг відповідно до Додатку № 1 до цього договору, ордер Серії ДН № 018153 про надання адвокатських послуг ОСОБА_3, акт прийому виконання робіт (надання послуг) від 01.04.2019 року відповідно до якого адвокатом надано послугу третій особі на суму 16 900,00 грн., квитанції від 04.12.2018 року на суму 10 000, 00грн. та від 01.04.2019 року на суму 6 900, 00грн. про сплату гонорару за надання правової допомоги за договором від 06.11.2018 року.

Пунктом 2 частини 3 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги від 06.11.2018 року, який укладено між третьої особою ОСОБА_3 та адвокатом Музикантом В.С. повинні бути зазначені умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо).

Як убачається з наданого договору, умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення судової справи взагалі не визначені.

Крім того, доказами, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги повинні бути оформлені у встановленому законом порядку документи: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.

З наданих квитанцій від 04.12.2018 року на суму 10 000, 00грн. та від 01.04.2019 року на суму 6 900, 00грн. вбачається, що вони не мають банківських реквізитів.

Згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне у тому числі доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Таким чином суд вважає, що в разі проведення готівкових розрахунків між адвокатом та клієнтом (що і має місце в контексті даного спору), у тому числі для належного дотримання вимог податкового законодавства, рух коштів повинен бути відображений в Книзі обліку доходів та витрат.

Втім доказів ведення Книги обліку доходів та витрат представником третьої особи надано не було.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Враховуючи те, що наданими документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами (докази ведення Книги обліку доходів та витрат у матеріалах справи відсутні, договір про надання правової допомоги від 06.11.2018 року не містить умов про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення справи), суд вважає, що заява про вирішення питання щодо судових витрат по адміністративній справі задоволенню не підлягає.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Наданий третьою особою копію аркуша з позначкою «дохід від проведення» та «дата запису 04.12.2018 сума грн. 10000,00», «дата запису 01.04.2019 сума грн. 6900,00» не спростовують висновків суду щодо відсутності доказів відображення в Книзі обліку доходів та витрат вищезазначених сум. З зазначеної копії не можна ідентифікувати її належність, як сторінки з Книзі обліку доходів яка належить адвокату Музикант В.С.

Надана третьою особою копія податкової декларації адвоката Музикант В.С. за 2018 рік у розмірі 56 500,00 грн. , не можна вважати підтвердженням розміру витрат саме третьою особою на правничу допомогу у даній справі у розмірі 16 900,00 грн.

Крім того, досліджуючи надані документи, суд зазначає, що в них не міститься інформація про вчинення відповідних дій саме справі № 0540/9342/18-а.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відмову у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 р. у справі № 0540/9342/18-а та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 р. № 0540/9342/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 р. у справі № 0540/9342/18-а та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 р. № 0540/9342/18-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 15 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В.Геращенко

І.В. Сіваченко