Справа № 480/1583/19
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 р. Справа № 480/1583/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тереховій О.Ю.,

представника позивача - адвоката Бидюкова Д.В.,

представника відповідача - Литвиненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, який його представник підтримав в судовому засіданні, мотивуючи вимоги тим, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 15.03.2019 №512 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення службової дисципліни. На підставі цього наказу наказом від 11.04.2019 по особовому складу №139 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. За змістом наказу 15.03.2019 №512 порушення службової дисципліни полягало в тому, що позивач не дотримується антикорупційного законодавства, перешкоджав проведенню службового розслідування, порушив завдання та обов`язки , визначені посадовою інструкцією, обов`язки поліцейського, вчинив дії, що підривають авторитет Національної поліції України, що призвело до Порушення Присяги працівника поліції, порушив пункти 1,2,6,11 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункти 1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач вважає обидва накази протиправними та просить скасувати, поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, зазначаючи, що відповідно до висновку службового розслідування підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення порушення відносно позивача кримінального провадження. Проте, на час прийняття спірних рішень, кримінальне провадження не завершене, рішення суду про притягнення позивача до відповідальності за скоєння вчинку, який дискредитує звання поліцейського, відсутнє. Водночас, висновок службового розслідування ґрунтується на повідомленні про підозру та відтворює його зміст, будь-яких інших фактів, що вказують на порушення ним службової дисципліни, висновком не встановлено, службове розслідування фактично не проводилось.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що 04.03.2019 надійшла інформація про внесення до ЄРДР відомостей за фактом можливих неправомірних дій поліцейських Сумського РВМ ГУНП, проведення обшуків в службових приміщеннях та повідомлення про підозру окремим поліцейським районного відділу. Цього ж дня наказом начальника ГУНП призначене службове розслідування. З копії повідомлення про підозру ОСОБА_1 , встановлено, що в квітні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 та інші невстановлені особи з числв керівного складу СРПП Сумського РВП, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, прийняли рішення про створення організованої групи, діяльність якої полягала у систематичному вимаганні та отриманні неправомірної вигоди від суб`єктів господарювання та фізичних осіб, що здійснюють перевезення різного роду продукції та товарів на території, що обслуговується Сумським РВП.

07.03.2019 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави в сумі 153680 грн. Заставу внесено 12.03.2019.

При підготовці висновку службового розслідування враховано, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`активного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин ( рішення Європейського суду з прав людини від 13 серпня 1990 року у справі «Фокс та інші проти Сполученого Королівства»). Тобто, будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, ігноруючи вимоги нормативно-правовоих актів, що регламентують діяльність поліції, нехтуючи цінності, які він присягнув захищати, ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок та дії з ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.386 КК України, у чому він обґрунтовано підозрюється.

Дисциплінарною комісією враховано, що інформація про надзвичайну подію за участі ОСОБА_1 , та інших поліцейських Сумського РВП ГУНП у критичному ракурсі була висвітлена в засобах масової інформації, набула широкого розголосу та викликала суспільний резонанс, що негативно вплинуло на формування у несаелення думки про діяльність поліції та про проведені реформи, спрямовані на забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності , підтримання публічної безпеки і порядку, професійного виконання поліцейськими своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регламентують їх діяльність.

В ході службового розслідування через начальника ІТТ ГУНП м.Київ позивачу було запропоновано надати пояснення за фактом порушення службової дисципліни, проте від надання пояснень він відмовився, пославшись на положення ст.63 Конституції України, зазначивши при цьому що протиправних дій він не вчиняв.

Відмова позивача надати пояснення щодо відомих йому обставин була розцінена дисциплінарною комісією як перешкоджання проведенню службового розслідування.

За результатами службового розслідування 15.03.2019 був прийнятий наказ ГУНП в Сумській області №512, яким за порушення службової дисципліни, що виразилося у не дотриманні антикорупційного законодавства, перешкоджання проведенню службового розслідування, порушення завдань та обов`язків, визначених посадовою інструкцією та обов`язками поліцейського, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України, що призвело до порушення Присяги працівника поліції, текст якої закріплений статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2,6,11 частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 частини 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», застосовано до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 15.03.2019 №512 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення службової дисципліни ( а.с. 69-73). На підставі цього наказу наказом від 11.04.2019 по особовому складу №139 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ( а.с.74). Вказані рішення прийняті за матеріалами службового рослідування, результати якого викладені у висновку від 12.03.2019, затвердженому начальником ГУНП в Сумській області 13.03.2019 ( а.с.49-64).

Як зазначив відповідач, порушення службової дисципліни позивачем полягало у не дотриманні антикорупційного законодавства, перешкоджання проведенню службового розслідування, порушення завдань та обов`язків, визначених посадовою інструкцією та обов`язками поліцейського, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України, що призвело до порушення Присяги працівника поліції, текст якої закріплений статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2,6,11 частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 частини 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд не погоджується з рішеннями відповідача про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення службової дисципліни та про звільнення зі служби в поліції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію». Відповідно до ч.1 ст.59 цього Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» ( далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частина 1 статті 11 Дисциплінарного статуту передбачає, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, а відповідно до статті 12 Дисципілнарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських передбачені частиною 3 статті 13 Дисциплвнарного статуту, з яких звільнення зі служби в поліції є найбільш суворим видом стягнення.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування ( частина 2 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року N 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України». Розділом V цього Порядку, зокрема пунктом 1, визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пункт 4 розділу V Порядку вимагає, що службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.9 ст.15 Дисциплінарного статуту та п.7 розділу V Порядку збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:

одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;

отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Також п.14 розділу V Порядку під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Оформлення результатів службового розслідування має відповідати ст.19 Дисциплінарного статуту та розділу VI Порядку. Так, у вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості:

дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

підстава для проведення службового розслідування;

форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються зокрема:

висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено;

вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Системний аналіз наведених нормативних актів свідчить про те, що передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути порушення службової дисципліни , встановлене внаслідок ретельного службового розслідування.

Разом з тим, в ході судового розгляду справи, відповідачем надані матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 04.03.2019 року начальником ГУНП в Сумській області виданий наказ №264 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» ( а.с.22-24). Підставою для прийняття такого рішення стала інформація про внесення 12.09.2019 відомостей до ЄРДР за фактами вчинення організованою групою з числа працівників поліції протиправних дій, пов`язаних з вмаганням та одержанням неправомірної вигоди від суб`єктів підприємницької діяльності на території Сумської області, проведення 04.03.2019 обшуків у окремих приміщеннях Сумського РВП та за місцем проживання окремих поліцейських цього відділу та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.368 КК України та затримання у порядку ст.208 КПК України поліцейським, в тому числі і ОСОБА_1 .

Також до матеріалів службового розслідування приєднане повідомлення ОСОБА_1 про підозру від 04 березня 2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України ( а.с.33-41), ухвала Печерського районного суду міста Києва про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у виглдяі тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 153680 грн. ( а.с.42), довідка про звільнення ( а.с.43), пояснення ОСОБА_1 ( а.с.31), посадова інструкція ( а.с.44) та висновок за результатами службового розслідування можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області від 12.03.2019, затверджений начальником ГУНП в Сумській області 13.03.2019 ( а.с.49-64).

При цьому, судом встановлено, що у висновку службового розслідування, в частині, яка стосується позивача, повністю відтворено зміст повідомлення йому про підозру, будь-яких дій по встановленню складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування відповідач не вчиняв. Так само службовим розслідуванням не встановлені обставини вчинення іншого дисциплінарного проступку.

Водночас, порушення службової дисципліни, зазначене у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, полягало у не дотриманні антикорупційного законодавства, перешкоджання проведенню службового розслідування, порушення завдань та обов`язків, визначених посадовою інструкцією та обов`язками поліцейського, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України, що призвело до порушення Присяги працівника поліції, текст якої закріплений статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2,6,11 частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 частини 1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію».

Проте обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим в ході службового розслідування не встановлені. Зокрема, матеріалами службового розслідування не встановлено в чому саме та в який період часу полягало не дотримання позивачем антикорупційного законодавства, вимоги якого нормативного акту в цій частині порушені. Також відповідачем не встановлено в чому конкретно полягало порушення завдань та обов`язків, визначених посадовою інструкцією та обов`язками поліцейського та час вчинення, з огляду на її зміст та обсяг ( а.с. 44-48).

Також, відповідачем не встановлено які ж саме дії позивача підірвали авторитет авторитет Національної поліції України що призвело до порушення Присяги працівника поліції та в якій її частині, виходячи зі змісту, закріпленого статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію».

В наказі відповідач також вказує, що позивач вчинив дії, які призвели до порушення пунктів 1,2,6,11 частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 частини 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: п. 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; п.2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; п.6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; п. 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Відповідно до пунктів 1,2 частини 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Проте, в чому саме полягало порушення позивачем наведених норм відповідач в ході службового розслідування також не встановив.

Крім того, відповідач у своєму наказі про застосування дисциплінарних стягнень (а.с.11) вказує про перешкоджання позивачем проведенню службового розслідування, що відповідно до висновку, полягало у відмові надати пояснення щодо відомих йому обставин. Як на підтвердження цих обставин посилається на пояснення позивача ( а.с.31).

Суд вважає, що такий висновок відповідача не грунтується на вимогах закону, а відмова надати пояснення не може утворювати склад дисциплінарного проступку. Так, п.13 Порядку проведення службових розслідувань передбачає, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування, а відповідно до п.14 розділу V Порядку проведення службових розслідувань поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу. Цим же пунктом передбачені вимоги щодо оформлення таких пояснень. При цьому обов`язку особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, надати пояснення не встановлено жодним нормативним актом. Більш того, відповідно до ч.1 ст.63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а п.3 розділу IV Порядку чітко визначає, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Крім того, із листа голови дисциплінарної комісії на ім`я начальника ІТТ ГУНП в м.Київ від 05 березня 2019 року ( а.с. 29) вбчається, що в межах службового розслідування направлений бланк пояснення з проханням провести опитування. При цьому у поясненні відсутні обов`язкові реквізити, встановлені Порядком проведення службових розслідувань, зокрема відсутня дата надання пояснень, відстуній підпис особи, яка отримувала пояснення.Також, суд звертає увагу, що вказані пояснення надійшли до ГУНП в Сумській області 19.03.2019 вх№700 ( а.с.30), а висновок службового розслідування складений 12.03.2019. Доказів отримання цих пояснень в період службового розслідування, відповідач не надав.

Також, суд вважає необгрунтованим посилання відповідача на наявність підозри у вчиненні позивачем кримінального правопорушення як на підставу для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки повідомлення про підозру та обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні не вказують на факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Відповіднодо ст.62 Конституції України, ст.17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ща набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року по справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони. утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року по справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

26.09.2006 року Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Грабчук проти України" зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною. Питання, чи, порушує, твердження посадової принцип презумпції невинуватості, має бути з`ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене.

Тобто, сам по собі факт повідомлення про підозру та обрання запобіжного заходу позивачеві не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції. Суд вважає, що в даному випадку доказом порушення службової дисципліни може бути лише вирок суду, або ж висновок ретельного службового розслідування.

З огляду на викладене, рішення відповідача про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення є необґрунтованим, таким , що порушує право позивача на державну службу, відтак наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 15.03.2019 №512 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення підлягає скасуванню. Як наслідок підлягає скасуванню і наказ відповідача від 11.04.2019 №319 «По особовому складу» про звільнення позивача зі служби з поліції, виданий на підставі наказу від 15.03.2019 №512, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його на посаді, з якої був звільнений.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова № 988).

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затвержується Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Судом встановлено та визнається сторонами, що середньоденне грошове забезпечення позивача на момент звільнення складало 292,05 грн. (а.с.75). Кількість днів вимушеного прогулу, за який позивач просить стягнути середній заробіток, склала 29 календарних днів, відповідно середній заробіток за час вимушеного прогулу склав 8469,45 грн. Тому самец я сума піждягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Сумській області ( , вул.Г.Кондратьєва, 23, м.Суми, 40030) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області №512 від 15.03.2019 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області №139 о/с від 11.04.2019 в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 з посади поліцейського сектору реагування птрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування птрульної поліції №1 Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8469 грн.45 коп.

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітку в межах стягнення за один місяць в сумі 8469 грн.45 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 01 липня 2019 року.

Суддя Л.М. Опімах