Справа № 440/3783/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 р.Справа № 440/3783/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача Штепи Н.В.; представника позивача Чуфістової ОСОБА_1

представника відповідача Бабак Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Тандем", Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 06.03.19 року по справі № 440/3783/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Тандем"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ТАНДЕМ", звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 11 жовтня 2018 року та № від 11 жовтня 2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що реальність господарських операцій за договором поставки №0404-01 від 04 квітня 2016 року, укладеним між ним та ПП "АГРОТЕХАЗОТ", підтверджується видатковими накладними на придбання аміаку технічного та видатковими накладними на подальшу його реалізацію контрагентам позивача, а відсутність товарно-транспортних накладних, сертифікату відповідності та паспорту якості на товар не спростовує факт поставки товару та не свідчить про неправильність ведення позивачем бухгалтерського та податкового обліків. За фактами отримання позивачем авіаційних робіт в сільському господарстві від ПП «АВІА-СТИЛЬ» та Підприємством «Авіаційна компанія «АгроавіаДніпро» за договорами підряду № 1 від 04 січня 2016 року та № 11 від 15 червня 2017 року відповідно складено акти виконаних робіт та розрахунки витрат паливно-мастильних матеріалів на авіапослуги та оскільки ступінь деталізації опису господарської операції в первинному документі законодавством не встановлена, то ніщо не заважало позивачу прийняти ці документи до обліку. Виконання договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 312 від 28 травня 2014 року, укладеного між ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" та ТОВ «Транс-Груп», підтверджується актом виконаних робіт та залізничними накладними, а тому наявність інших первинних документів не передбачається. Твердження відповідача про іноземне походження насіння кукурудзи, поставленого позивачу ТОВ «АТ Каргілл» за договором поставки № CIS 04257 від 06 квітня 2016 року, документально не підтверждено та грунтується виключно на припущеннях інспектора.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Тандем" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 11 жовтня 2018 року та № від 11 жовтня 2018 року задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 11 жовтня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 11 жовтня 2018 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 103552,50 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 69035,00 грн та штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) у сумі 34517,50 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначав, що наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в струттурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, підтримав власну апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в ній, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ТАНДЕМ" пройшло передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набуло правового статусу юридичної особи, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом 33189983 та знаходиться на обліку як платник податків, зборів (обов`язкових платежів) в Кременчуцькій ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області. Зареєстрованими видами діяльності товариства є, зокрема, 46.75 оптова торгівля хімічними продуктами та 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві /а.с. 142-148 т.1/.

У період з 27 серпня 2018 року по 07 вересня 2018 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю " АГРО ТАНДЕМ " з питання дотримання вимог податкового, валютного законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2018 року.

За результатами перевірки складено акт № 1252/16-31-14-01-10/33189983 від 21 вересня 2018 року, в якому зафіксовано порушення ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" вимог:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16, затвердженого наказом Міністерства фінансів №318 від 31 грудня 1999 року, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 147635,00 грн, в т. ч. за ІІ квартал 2016 року на 69035,00 грн , IV квартал 2016 року на 54600,00 грн, ІІ квартал 2017 року на 9000,00 грн, ІІІ квартал 2017 року на 15000,00 грн;

- пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 131482,00 грн, в тому числі за грудень 2016 року на 110752,00 грн, за січень 2017 року на 20730,00 грн /а.с. 170-190 т. І/.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесені податкові повідомлення рішення:

- № від 11 жовтня 2018 року, яким збільшено ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств" на 221452,50 грн (в тому числі: за податковим зобов`язанням 147635,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 73817,50 грн);

- № від 11 жовтня 2018 року, яким збільшено ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на 164352,50 грн (в тому числі за податковим зобов`язанням 131482,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 32870,50 грн) /а.с. 199-200 т. І/.

Не погодившись із прийняттям вказаних податкових повідомлень-рішень, ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" звернулося до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 11 жовтня 2018 року та № від 11 жовтня 2018 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 103552,50 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 69035,00 грн та штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) у сумі 34517,50 грн. суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, чим порушено законні інтереси платника податків. В решті позовних вимог, позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Досліджуючи правомірність включення позивачем податку на додану вартість у сумі 131481,84 грн до складу податкового кредиту за квітень 2016 року та як наслідок винесення суб`єктом владних повноважень податкового повідомлення - рішення № від 11 жовтня 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту а пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту з податку на додану вартість відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За правилом пункту 198.2 цієї статті датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Згідно з вимогами пункту 198.6 цієї ж статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів /послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з підпунктом «і» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України у податковій накладній зазначається в окремому рядку такий обов`язковий реквізит як код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За змістом пункту 201.10 цієї статті у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Перевіркою встановлено, що у податковій накладній № 48 від 07 квітня 2016 року, виписаній постачальником гібрідного насіння кукурудзи ДКС 2960 ТОВ «АТ Каргілл» за договором поставки № CIS04257 від 06 квітня 2016 року та зареєстрованій в Єдиному реєстрі податкових накладних, не зазначений код товару згідно з УКТ ЗЕД /а.с. 209 т. ІІ/.

При цьому в акті перевірки № 1252/16-31-14-01-10/33189983 від 21 вересня 2018 року контролюючим органом вказано, що згідно АІС «Податковий блок» ТОВ «АТ «Каргілл» не є імпортером гібрідного насіння кукурудзи ДКС 2960 та згідно інтернет-ресурсів виробником такого насіння є фірма-нерезидент Монсанто США, що підтверджує його імпортне походження.

З пояснень позивача встановлено, що з наданих ТОВ «АТ «Каргілл» документів не вбачалося, що гібрідне насіння кукурудзи ДКС 2960 ввезене на митну територію України, а тому позивач сплачену в ціні товару суму податку на додану вартість відніс до податкового кредиту на підставі податкової накладної № 48 від 07 квітня 2016 року. Також позивач звертав увагу суду на те, що висновок відповідача грунтується виключно на припущеннях інспектора та документально не підтверджений, а також заявив клопотання про витребування у ТОВ «АТ «Каргілл» документів на підтвердження походження товару.

На виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду про витребування доказів від 10 січня 2019 року ТОВ «АТ «Каргілл» надіслало до суду документи щодо придбання та поставки гібрідного насіння кукурудзи ДКС 2960, зокрема сертифікат насіння серії ІН 0005471 /а.с. 192 т. ІІ/.

Згідно з вказаним сертифікатом виробником насіння кукурудзи ДКС 2960 (номер партії UA-18-14-007/130-13), яке належить ТОВ «Монсанто Україна» (рік врожаю 2013) та в подальшому було поставлене ТОВ «АТ Каргілл» відповідно до видаткової накладної № від 09 лютого 2015 року /а.с. 191 т. ІІ/ значиться Україна.

Також у письмових поясненнях № 5833 від 25 січня 2019 року ТОВ «АТ Каргілл» повідомило, що згідно розрахунку коригування № 133 від 09 лютого 2015 року до податкової накладної № 81 від 04 лютого 2015 року, зареєстрованого в ЄРПН, ТОВ «Монсанто Україна» код УКТ ЗЕД щодо насіння кукурудзи ДКС 2960 не вказувало /а.с. 169-171 т. ІІ/. На підтвердження вказаної обставини надано податкову накладну № 81 від 04 лютого 2015 року та розрахунок коригування № 133 від 09 лютого 2015 року до неї /а.с. 195-196 т. ІІ/.

Стаття 43 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують країну походження товару.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої сьомої цієї статті документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

Згідно з частиною дев`ятою статті 43 Митного кодексу України додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Частиною першою статті 44 Митного кодексу України встановлено, що для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення рішення № від 11 жовтня 2018 року, яким збільшено ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на 164352,50 грн (в тому числі за податковим зобов`язанням 131482,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 32870,50 грн) є протиправним та підлягає скасуванню, а позов у відповідній частині позовних вимог задоволенню.

Досліджуючи правомірність винесення суб`єктом владних повноважень податкового повідомлення - рішення № від 11 жовтня 2018 року, яким збільшено ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств" на 221452,50 грн (в тому числі: за податковим зобов`язанням 147635,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 73817,50 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правовий аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що підставою для формування показників податкової звітності є належним чином оформлені первинні документи та інші документи, що пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Статтею 1 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з частиною другою статті 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Відповідно до частини першої статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, правові наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Господарські операції, які фактично не відбулись, не можуть бути об`єктом оподаткування.

З огляду на викладене, у справах, пов`язаних з визначенням податкових зобов`язань внаслідок здійснення платником податків «безтоварних» господарських операцій, Верховний Суд звертає увагу на необхідність з`ясування судами при розгляді справ можливості реального здійснення сторонами договору господарських операцій з урахуванням часу та наявності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо, а також наявності передбачених умовами договору документів.

Щодо взаємовідносин позивача із ПП «Авіастиль» та Підприємством «Авіаційна компанія АгроавіаДніпро» та правомірності включення позивачем витрат у загальній сумі 353333,00 грн до фінансових звітів за ІV квартал 2016 року, ІІ ІІІ квартали 2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Загальні вимоги до оформлення первинних документів містяться у статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" .

Так, відповідно до частини другої цієї статті первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Хоч вказана стаття закону не встановлює конкретного переліку вимог до змісту господарської операції та не вимагає деталізації опису господарської операції у первинному документі, втім відсутність максимальної деталізації господарської операції не дозволяє розкрити в повній мірі зміст господарської операції та дійти однозначного висновку про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.

З матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО ТАНДЕМ" (замовник) та Приватним підприємством "АВІА-СТИЛЬ" (виконавець) укладено договір підряду №1 (далі - Договір) /а.с. 116-118 т. І/.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 3.3-3.5 Договору замовник доручає, а виконавець виконує авіаційні роботи в сільському господарстві України згідно до отриманої та узгодженої заявки з використанням авіатехніки, яка входить до сертифіката експлуатанта та ліцензій і дозволів виконавця /пункт 1.1 Договору/.

Виконавець зобов`язується забезпечити проведення авіаційних робіт з використанням сертифіката експлуатанта, ліцензії на виконання робіт і позивних виконавця згідно керівних документів Державіаслужби, регламентуючих льотну діяльність в повітряному просторі України /підпункт 2.1.2 пункту 2.1 Договору/.

Ціни на обробіток сільгоспугідь узгоджуються з замовником та приведені в додатку № 1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною /пункт 3.3 Договору/.

Оплата робіт замовником проводиться один раз на місяць на підставі актів виконаних робіт, підписаних особами сторонами, та рахунку-фактури /пункт 3.4 Договору/.

Оплата проводиться протягом 7 банківських днів після двостороннього оформлення акту, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним /пункт 3.5 Договору/.

На підтвердження виконання умов договору позивачем під час проведення перевірки надано лише банківські виписки та акт виконаних робіт від 30 грудня 2016 року.

Враховуючи, що акт виконаних робіт від 30 грудня 2016 року є первинним документом, він повинен мати всі обов`язкові реквізити, передбачені частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та наводити конкретний перелік наданих послуг, місце і дату їх надання.

Натомість, в акті виконаних робіт від 30 грудня 2016 року лише зазначено, що виконавцем проведені авіапослуги загальною вартістю без ПДВ 95000,00 грн /а.с. 120 т. І/.

Отже, зазначений акт виконаних робіт від 30 грудня 2016 року не розкриває зміст господарської операції з надання контрагентом позивача авіапослуг, а містить лише загальне найменування послуг без жодної їх деталізації. З акта виконаних робіт неможливо встановити ані найменування конкретно вчинених дій, ані місце вчинення дій, ані обсяг наданих послуг, ані час їх надання, тобто вказаний документ має знеособлений характер та не містить конкретної інформації, яка б дозволила розкрити зміст господарської операції та дійти висновку, що понесені позивачем витрати на придбання авіапослуг спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.

Отже, акт виконаних робіт від 30 грудня 2016 року має дефекти у своєму змісті та не відповідає вимогам первинного документу, зазначеним у частині другій статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому не може бути належним доказом факту здійснення господарських операцій з ПП"АВІА-СТИЛЬ".

Доводи позивача про те, що опис, вартість та обсяг послуг визначається додатком від 04 січня 2016 року до договору підряду № 1 від 04 січня 2016 року колегія суддів не бере до уваги, оскільки додаток до договору не є первинним документом, що фіксує факт здійснення господарської операції.

Залучення до матеріалів справи документів (договорів, заявок, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), розрахунків витрат паливно-мастильних матеріалів а.с. 121-132, 244 - 250 т. І, а.с. 1-11 т ІІ), складених між ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" та його контрагентами на підтвердження подальшого продажу ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" авіапослуг, не звільняє позивача від обов`язку підтвердити понесені витрати у сумі 95000,00 грн належним чином оформленими первинними документами.

В тексті акта перевірки № 1252/16-31-14-01-10/33189983 від 21 вересня 2018 року інспектором наголошено, що до перевірки, окрім акта виконаних робіт від 30 грудня 2016 року, не надано жодного іншого документа, який би підтверджував факт здійснення господарської операції. При цьому будь-яких зауважень до повноти чи точності викладених в акті перевірки обставин та документів директором та головним бухгалтером ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» не висувалось та в запереченнях № 28/09 від 28 вересня 2018 року на акт документальної виїзної перевірки від 21 вересня 2018 року № 1252/16-31-14-01-10/33189983 не зазначалось. А відтак, сумніву в достовірності наведеного в тексті акта перевірки у суду не виникає.

За відсутності належним чином оформлених первинних документів суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення в частині збільшення грошового зобов`язання ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» з податку на прибуток на загальну суму 25650,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 17100,00 грн та штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) у сумі 8550,00 грн, відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, у зв`язку з чим позов у цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Вищенаведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 804/9481/15.

Також з матеріалів справи вбачаєьбся, що 04 січня 2016 року та 15 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО ТАНДЕМ" (замовник) та Підприємством «Авіаційна компанія «АгроавіаДніпро» (виконавець) укладено договори підряду № 2 та №11 відповідно (далі - Договори) /а.с. 93-100 т. І/.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 3.3-3.5 Договорів замовник доручає, а виконавець виконує авіаційні роботи в сільському господарстві України згідно до отриманої та узгодженої заявки з використанням авіатехніки, яка входить до сертифіката експлуатанта та ліцензій і дозволів виконавця /пункт 1.1 Договорів/.

Виконавець зобов`язується забезпечити проведення авіаційних робіт з використанням сертифіката експлуатанта, ліцензії на виконання робіт і позивних виконавця згідно керівних документів Державіаслужби, регламентуючих льотну діяльність в повітряному просторі України /підпункт 2.1.2 пункту 2.1 Договорів/.

Ціни на обробіток сільгоспугідь узгоджуються з замовником та приведені в додатку № 1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною /пункт 3.3 Договорів/.

Оплата робіт замовником проводиться один раз на місяць на підставі актів виконаних робіт, підписаних особами сторонами, та рахунку-фактури /пункт 3.4 Договорів/.

Оплата проводиться протягом 7 банківських днів після двостороннього оформлення акту, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним /пункт 3.5 Договорів/.

На підтвердження виконання умов цього договору позивачем під час проведення перевірки надано лише банківські виписки та акти виконаних робіт від 30 грудня 2016 року, від 29 червня 2017 року та від 30 вересня 2017 року.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи, що акти виконаних робіт від 30 грудня 2016 року, від 29 червня 2017 року та від 30 вересня 2017 року є первинними документами, вони повинні мати всі обов`язкові реквізити, передбачені частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та наводити конкретний перелік наданих послуг, місце і дату їх надання.

Проте, в актах виконаних робіт від 30 грудня 2016 року, від 29 червня 2017 року та від 30 вересня 2017 року лише зазначено, що виконавцем проведені авіапослуги загальною вартістю без ПДВ 125000,00 грн, загальною вартістю без ПДВ 50000,00 грн та загальною вартістю без ПДВ 83333,33 грн відповідно /а.с. 101, 106, 109 т. І/.

Отже, досліджені акти виконаних робіт від 30 грудня 2016 року, від 29 червня 2017 року та від 30 вересня 2017 року не розкривають зміст господарських операцій з надання контрагентом позивача авіапослуг, а містять лише загальне найменування послуг без жодної їх деталізації. З актів виконаних робіт неможливо встановити ані найменування конкретно вчинених дій, ані місце вчинення дій, ані обсяг наданих послуг, ані час їх надання, тобто вказані документи мають знеособлений характер та не містять конкретної інформації, яка б дозволила розкрити зміст господарських операцій та дійти висновку, що понесені позивачем витрати на придбання авіапослуг спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.

Таким чином, акти виконаних робіт від 30 грудня 2016 року, від 29 червня 2017 року та від 30 вересня 2017 року мають дефекти у своєму змісті та не відповідають вимогам первинного документа, зазначеним у частині другій статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому не можуть бути належними доказами фактів здійснення господарських операцій з Підприємством «Авіаційна компанія «АгроавіаДніпро».

Доводи позивача про те, що опис, вартість та обсяг послуг визначаються додатками від 04 січня 2016 року та від 15 червня 2017 року до договорів підряду № 2 та №11 колегія суддів вважає безпідставними, адже додатки до договорів не є первинними документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій.

Залучення до матеріалів справи документів (договорів, заявок, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), розрахунків витрат паливно-мастильних матеріалів, акти звірки взаєморозрахунків, банківські виписки а.с. 102-105,107-108, 110-115 т. І, а.с. 16-43 т ІІ), складених між ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" та його контрагентами на підтвердження подальшого продажу ТОВ "АГРО ТАНДЕМ" авіапослуг, не звільняє позивача від обов`язку підтвердити понесені витрати у загальній сумі 258333,33 грн належним чином оформленими первинними документами.

В тексті акта перевірки № 1252/16-31-14-01-10/33189983 від 21 вересня 2018 року інспектором наголошено, що до перевірки, окрім актів виконаних робіт, не надано жодних інших документів, які б підтверджували факти здійснення господарських операцій. При цьому будь-яких зауважень до повноти чи точності викладених в акті перевірки обставин та документів директором та головним бухгалтером ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» не висувалось та в запереченнях № 28/09 від 28 вересня 2018 року на акт документальної виїзної перевірки від 21 вересня 2018 року № 1252/16-31-14-01-10/33189983 не зазначалось. А відтак, сумніву в достовірності наведеного в тексті акта перевірки у суду не виникає.

Таким чином, за відсутності належним чином оформлених первинних документів колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення в частині збільшення грошового зобов`язання ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» з податку на прибуток на загальну суму 69750,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 46500,00 грн та штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) у сумі 23250,00 грн, відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, у зв`язку з чим позов у цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Вищенаведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 804/9481/15.

Щодо взаємовідносин позивача із ПП «АГРОТЕХАЗОТ» та правомірності включення позивачем витрат у сумі 383525,00 грн до фінансового звіту за ІІ квартал 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО ТАНДЕМ" (покупець) та Приватним підприємством "АГРОТЕХАЗОТ" (постачальник) укладено договір поставки №0404-01 (далі - Договір) /а.с. 133-137 т. І/.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2, 3.6, 4.3, 4.4 Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця аміак рідкий технічний згідно додатків, які є невід`ємною частиною даного Договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього Договору /пункт 1.1/.

Постачальник здійснює поставку товару покупцеві (частини), зазначеного у додатках, вільного від будь-яких прав і вимог третіх осіб на умовах поставки, визначених у додатках, згідно правил Інкотермс 2010 «DDP» /пункт 3.1 Договору/.

Поставка товару здійснюється постачальником відповідно до правил поставки Інкотермс 2010 /пункт 3.2 Договору/.

Постачальник зобов`язаний передати покупцеві наступні документи: 1) видаткові накладні, підписані та скріплені печаткою постачальника; 2) товарно-транспортні накладні; 3) сертифікат (паспорт) якості товару (на вимогу покупця) /пункт 3.6 Договору/.

Розрахунок за товар здійснюється шляхом 100% передоплати. Оплата за товар має бути здійснена протягом п`яти робочих днів з моменту підписання Договору сторонами /пункт 4.3 Договору/. Вид розрахунків: безготівковий /пункт 4.4 Договору/.

Додатком № 1 до цього Договору визначено найменування, кількість та ціну товару, а також умови, місце та термін поставки, а саме: аміак рідкий технічний марки Б/ГОСТ 6221-90 у кількості 40 тон загальною вартістю 460000,00 грн (у тому числі ПДВ 76666,67 грн) за умовами поставки «DDP Інкотермс 2010» у термін з 04 квітня 2016 року по 30 травня 2016 року.

На підтвердження поставки товару за цим договором позивачем під час проведення перевірки надано інспекторам видаткову накладну № 29 від 07 квітня 2016 року (на поставку 19,7 т аміаку рідкого технічного загальною вартістю з ПДВ 226549,92 грн) та видаткову накладну № 30 від 08 квітня 2016 року ( на поставку 20,32 т аміаку рідкого технічного загальною вартістю з ПДВ 233679,92 грн), а також банківські виписки /а.с. 42, 138-139 т. І/.

Зауважень до вартості поставленого товару, яка фактично перевищила вартість, обумовлену в додатку № 1 до Договору, на 229,84 грн у відповідача не виникло, у зв`язку з чим суд не вважає за можливе давати оцінку цій обставині та фактично підміняти контролюючий орган в підставах прийняття податкового повідомлення-рішення.

Сумнів у реальності вчинення господарських операцій за договором поставки №0404-01 від 04 квітня 2016 року у відповідача виник через відсутність у позивача під час перевірки товарно-транспортних накладних та сертифікату (паспорту) якості товару, наявність яких передбачена пунктом 3.6 Договору. Таким чином, інших мотивів, які б свідчили про фіктивність господарських операцій з ПП «АГРОТЕХАЗОТ», фіскальним органом під час перевірки реальності вчинення господарських операцій не знайдено та інших доказів не здобуто.

Відсутність у позивача під час перевірки товарно-транспортних накладних та сертифікату (паспорту) якості товару представником позивача не заперечувалась та підтверджується запереченнями № 28/09 від 28 вересня 2018 року на акт документальної виїзної перевірки від 21 вересня 2018 року № 1252/16-31-14-01-10/33189983 /а.с. 32-37 т. І/.

В якості доказів фактичної поставки товару за укладеним договором та його подальшої реалізації позивачем у ході розгляду справи в суді надано додаткову угоду № 1 від 05 квітня 2016 року до Договору поставки №0404-01 від 04 квітня 2016 року; паспорти № 141 та № 142 від 23 лютого 2018 року, сертифікати якості на аміак рідкий технічний марки ГОСТ 6221-90; товарно-транспортні накладні від 07 квітня 2016 року та від 08 квітня 2016 року, акт звіряння взаємних розрахунків між ПП «АГРОТЕХАЗОТ» та ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» (в якому значиться наявність заборгованості на суму 229,84 грн ), договір поставки № 6/06/04 від 06 квітня 2016 року, укладений між ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» (постачальник) та ТОВ «Вирішальне- Агро» (покупець); видаткову накладну № РН-0000101 від 07 квітня 2016 року (на поставку 19,7 т аміаку рідкого технічного загальною вартістю з ПДВ 231081,00 грн) та видаткову накладну № РН-0000104 від 08 квітня 2016 року (на поставку 20,32 т аміаку рідкого технічного загальною вартістю з ПДВ 238353,60 грн) /а.с. 221,224-237 т. І/.

До відсутності цих документів під час перевірки та надання їх лише у ході судового розгляду справи суд ставиться критично, проте суд при вирішенні спору за цим епізодом не може не врахувати того, що паспорти та сертифікати якості не є документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій, тобто не є первинними документами, на підставі яких формуються показники податкової звітності. А відтак, відсутність цих документів під час перевірки не означало, що фактичної поставки товару не було. До того ж за умовою пункту 3.6 договору поставки №0404-01 від 04 квітня 2016 року сертифікат (паспорт) якості товару постачальник зобов`язувався надати покупцю лише на його вимогу.

У відповідності до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом визначено, що товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

З такого нормативного регулювання слідує, що товарно-транспортна накладна є первинним документом бухгалтерського обліку під час надання послуг з перевезення. У випадку здійснення господарської операції з постачання товару товарно-транспортна накладна не є первинним документом, на підставі якої здійснюється бухгалтерський облік такої господарської операції.

Щодо значення товарно-транспортних накладних при оподаткуванні господарських операцій з поставки товару висловився Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі № К/9901/4022/18 (реєстраційний номер в ЄДРСР 74616885). Суть позиції Верховного Суду полягає у тому, що наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є визначальною при оподаткуванні господарських операцій за договором поставки та є обов`язковою при оподаткуванні господарських операцій саме за договорами перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом фактів перевезення (переміщення) товарів, натомість факти передання товарів та, відповідно, набуття права власності на них мають підтверджуватися видатковими накладними.

Оскільки предметом договору №0404-01 від 04 квітня 2016 року була поставка товару, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність під час перевірки товарно-транспортних накладних не може бути сприйнята як достатня підстава для визнання господарських операцій з ПП «АГРОТЕХАЗОТ» такими, що не відбулися.

Крім того, відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" поставка на умовах DDP ("Доставлено, мито сплачене (...місце призначення зазначене) означає, що зобов`язання продавця по поставці вважаються виконаними після того, як він надав товар у погодженому місці країни імпорту. Продавець зобов`язаний нести ризики і витрати, включаючи мита, податки та інші збори, по поставці в це місце товару, очищеного від мита на імпорт.

Пунктом А.4 того ж розділу Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" встановлений порядок поставки, а саме - Продавець зобов`язаний поставити товар у розпорядження покупця згідно з пунктом А.3 в погоджений день або строк. В свою чергу, пунктом A.3 визначено: "Продавець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару за звичайно прийнятим напрямом і звичайним способом до погодженого пункту в зазначеному місці призначення. Якщо пункт не погоджений або якщо він не визначений практикою, то продавець може обрати пункт у зазначеному місці призначення, який найбільше відповідає його цілям".

Таким чином, умови поставки, визначені договором та додатком до нього, покладають саме на ПП «АГРОТЕХАЗОТ» обов`язок та ризики щодо забезпечення належного перевезення вантажу.

Зауважень до ПП «АГРОТЕХАЗОТ» та джерела одержання товару у ланцюгу поставок у відповідача не було.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення в частині збільшення ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 103552,50 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 69035,00 грн та штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) у сумі 34517,50 грн, не відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, у зв`язку з чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позов у цій частині позовних вимог задоволенню.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Транс-Груп» та правомірності включення позивачем витрат у сумі 83333,00 грн до фінансового звіту за ІV квартал 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору: для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що для здійснення транспортно-експедиторської діяльності наявність товарно-транспортного документа (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо) є обов`язковою.

Таким чином, товарно-транспортний документ є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, а тому його відсутність свідчить про формальне документальне оформлення транспортно-експедиторської послуги.

З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО ТАНДЕМ" (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Груп» (експедитор) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №312 (далі - Договір) /а.с. 70-75 т. І/.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 2.2, 3.4 Договору за цим договором клієнт доручає, а експедитор зобов`язується за рахунок клієнта надати транспортно експедиторські послуги, пов`язані з перевезенням вантажу (зернові) клієнта /пункт 1.1 Договору/.

Після закінчення відвантаження товару клієнта експедитор надає наступні оригінальні документи з елеваторів, ХПП,КХП, VRP та інших підприємств: оригінали рахунків-фактур; податкові накладні згідно зі здійсненими оплатами; акти виконаних робіт згідно з фактично виконаними роботами; товарно-транспортні накладні; дублікати або копії сертифікатів; копії залізничних накладних. У випадках, якщо розрахунки за послуги зі зберігання та навантаження робляться товаром клієнта згідно з договорами на зберігання, експедитор надає клієнтові такі документи: матеріальну довіреність; рахунок-фактуру; податкову накладну; акт виконаних робіт / підпункт 2.1.12 пункту 2.1 Договору /.

Клієнт зобов`язаний не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку відвантаження направити експедиторові заявку на перевезення вантажу з зазначенням назви вантажу, пункту навантаження та станції відправлення вантажу, обсягу, строків (початок і закінчення) навантаження, станції призначення та назви одержувача, видів супровідних документів, інструкції з заповнення залізничної накладної. Заявка на перевезення вантажів та Інструкція з заповнення залізничної накладної є невід`ємною частиною цього Договору /підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Договору/.

Клієнт зобов`язаний видати експедиторові належним чином оформлену довіреність (довіреності), складську (-і) квитанцію (-ї), лист клопотання на вчинення юридичних дій, передбачених договором / підпункт 2.2.3 пункту 2.2 Договору /.

Клієнт зобов`язаний підписати акт виконаних робіт / підпункт 2.2.7 пункту 2.2 Договору /.

На підставі заявки клієнта за цінами, погодженими у додатках до договору згідно з виставленим рахунком клієнт зобов`язаний зробити передплату у розмірі 90 процентів протягом 3 банківських днів з дня виставлення рахунку витрат по ТЕП, що містять у собі залізничний тариф, додаткові станційні збори, виготовлення ЗПП, оформлення карантинних сертифікатів, сертифікатів ДХІ, ветеринарних свідоцтв, прикордонний ветеринарний контроль, ветеринарні дослідження, санітарну обробку вагонів та інше /пункт 3.4 Договору/.

На підтвердження виконання умов цього договору позивачем під час проведення перевірки надано лише розрахункові документи (про часткову оплату послуг) та акт виконаних робіт № 2 від 14 листопада 2016 року /а.с. 76 т. І/.

Будь-яких інших документів, зокрема передбачених умовами договору у пунктах 1.1, 2.1, 2.2, 3.4, у ході проведення перевірки товариством не надано, про що наголошено в акті перевірки № 1252/16-31-14-01-10/33189983 від 21 вересня 2018 року. В акті перевірки, підписаному директором та головним бухгалтером ТОВ «АГРО ТАНДЕМ», міститься також підтвердження про те, що інших документів, окрім наданих під час перевірки, у товариства немає. В запереченнях № 28/09 від 28 вересня 2018 року на акт документальної виїзної перевірки від 21 вересня 2018 року № 1252/16-31-14-01-10/33189983 /а.с. 32- 37 т. І / зауважень до повноти та точності викладених в акті перевірки обставин та документів посадовими особами позивача не висувалось, а відтак, сумніву в достовірності наведеного в тексті акта перевірки у суду не виникає.

Ненадання платником податків під час проведення перевірки документів, котрі мають щонайменший вплив на обрахунок показників податкової звітності, створює для платника податків юридичний наслідок, який передбачений пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України.

Пунктом 44.6 статті 44 ПК України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Абзацом другим пункту 44.7 зазначеної статті визначено, що протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення /абзац другий пункту 44.6 статті 44 ПК України /.

З такого правового регулювання слідує, що обов`язок контролюючого органу проводити перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків надавати такі первинні документи при перевірці. Ненадання документів нормою пункту 44.6 статті 44 ПК України прирівнюється до їх відсутності.

З урахуванням викладеного колегія суддів не бере до уваги залізничні накладні від 28 жовтня 2016 року та від 31 жовтня 2016 року /а.с. 77-78, 83-84, 90 т. І/, надані позивачем у ході судового розгляду справи.

Зі змісту цих накладних неможливо достеменно встановити, що акт виконаних робіт № 2 від 14 листопада 2016 року складений саме за наслідками організації перевезення вантажу за залізничними накладними від 28 жовтня 2016 року та від 31 жовтня 2016 року, адже в акті виконаних робіт не міститься вказівки на вантажоодержувача, цивільно-правовий договір тощо, що зазначені в залізничних накладних, тобто співставити зміст господарських операцій у вказаних документах та дійти однозначного висновку про їх зв`язок не є за можливе. До того ж на дату укладання договору на транспортно-експедиційне обслуговування №312 в 2014 році цивільно-правовий договір між ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» та ТОВ «Сингента»№ 216/К від 12 жовтня 2016 року укладений ще не був.

Також слід зазначити, що документальне оформлення господарських операцій за договором на транспортно-експедиційне обслуговування №312 від 28 травня 2014 року здійснено сторонами всупереч умов цього договору. При цьому додаткові угоди до договору, які б змінювали його істотні умови, не укладалися.

Так, договір на транспортно-експедиційне обслуговування не вказує на пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору, а долучені позивачем до матеріалів справи документи (посвідчення на кукурудзу, договір № 216/К від 12 жовтня 2016 року та видаткові накладні за цим договором) не звільняють позивача від обов`язку мати ті первинні документи, які передбачені умовами договору на транспортно-експедиційне обслуговування №312 від 28 травня 2014 року.

Аналізуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що господарські операції позивача із ТОВ «Транс-Груп» щодо організації та перевезення вантажів не є фактично здійсненими, не підтверджені всіма первинними документами, не спричиняють реальних змін майнового стану платника податків, а тому не можуть бути об`єктом оподаткування та підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Вищенаведені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 вересня 2018 року у справі № 806/1454/15, від 14 серпня 2018 року у справі № 826/18156/13-а та від 20 лютого 2018 року у справі № 814/328/15.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення в частині збільшення грошового зобов`язання ТОВ «АГРО ТАНДЕМ» з податку на прибуток на загальну суму 22500,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 15000,00 грн та штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) у сумі 7500,00 грн, відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, у зв`язку з чим позов у цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 11 жовтня 2018 року та № від 11 жовтня 2018 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 103552,50 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 69035,00 грн та штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) у сумі 34517,50 грн. суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року по справі № 440/3783/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача чи відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Тандем", Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 440/3783/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 12.07.2019 року