Справа № 540/935/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/935/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Каховської міської ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

06 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Каховської міської ради (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Каховської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення по заяві ОСОБА_1 від 01 листопада 2018 р. про продаж земельної ділянки площею 0,5141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Каховську міську раду на найближчій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 листопада 2018 року про продаж земельної ділянки площею 0,5141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що у листопаді 2018 року він звернувся до Каховської міської ради з заявою про прийняття рішення про викуп земельної ділянки площею 0,5141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення для обслуговування адміністративно-побутових приміщень, оскільки є власником комплексу нерухомого майна який розташований на даній земельній ділянці. Через два місці, листом від 10.01.2019 року виконавчим комітетом Каховської міської ради надана відповідь про необхідність звернутись ОСОБА_1 з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та виду використання земельної ділянки, а також повідомлено ОСОБА_1 про необхідність сплатити нараховані збитки. Позивач вважає, що Каховська міська рада в порушення приписів ст. 122, 128 Земельного кодексу України, а також ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", не розглянула заяву ОСОБА_1 від 01.11.2018 р. про викуп земельної ділянки у місячний строк на пленарному засіданні ради, чим допустила протиправну бездіяльність. З огляду на викладені обставини та приписи чинного законодавства позивач просить суд задовольнити його позов у повному обсязі, зазначивши про орієнтовну суму витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Ухвалою суду від 11.05.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено справу до розгляду на 12.06.2019 р.

12 червня 2019 року представником відповідача подано до суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Каховської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення по заяві ОСОБА_1 від 01.11.2018 р. про продаж земельної ділянки та зобов`язання відповідача на найближчій сесії розглянути вказану заяву позивача. При цьому, відповідач вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., вважаючи їх не співмірними зі складністю справи.

Ухвалою суду від 12.06.2019 року суд вирішив перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Каховської міської ради Херсонської області з заявою, якою просив вирішити питання про продаж йому земельної ділянки площею 0,5141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для обслуговування адміністративно-побутових приміщень. Вказана заява містить згоду позивача на укладання договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До вказаної заяви позивачем було додано: копію свідоцтва про право власності на комплекс нерухомого майна від 23.07.2013 року, зареєстроване за № 638; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.08.2018 р. № НВ-018; копію паспорта заявника.

10 листопада 2019 року Виконавчий комітет Каховської міської ради листом № 02-12/2441-231 повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно ст. 123 Земельного кодексу України йому необхідно звернутися з клопотанням до Каховської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та виду використання земельної ділянки. Крім того, позивача повідомлено про те, що Виконавчим комітетом Каховської міської ради прораховані збитки, а саме: за два місяці 2015 року, за 2016-2017 роки та за десять місяців 2018 року - в сумі всього 164 033,52 грн. З урахуванням викладеного позивачу рекомендовано сплатити борг по орендній платі за дану земельну ділянку та звернутися до Каховської міської ради з заявою щодо зміни цільового призначення та виду використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Вважаючи, що заява від 01.11.2018 про продаж земельної ділянки не була розглянута відповідачем належним чином та у спосіб, передбачений законом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (надалі - Закон №280/97-ВР)

Відповідно до ст. 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Повноваження сільських, селищних, міських рад визначені главою 1 Розділу ІІ Закону №280/97-ВР.

Так, відповідно до ст. 25 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

При цьому виключна компетенція сільських, селищних, міських рад визначена статтею 26 вказаного Закону, пунктом 34 частини першої якої встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин врегульовано також Земельним кодексом України від 25.10.2001 р. № 2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Зокрема, відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною першою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).

Згідно із частиною першою статті 127 ЗК України, органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Системний аналіз вказаних приписів законну дає суду підстави вважати, що Каховська міська рада Херсонської області є органом місцевого самоврядування, який уповноважений виключно на пленарних засіданнях вирішувати питання, зокрема, щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам визначено статтею 128 ЗК України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. (ч. 2 ст. 128 ЗК України)

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. (ч. 3 ст. 128 ЗК України)

Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Рішення про відмову продажу земельної ділянки може бути оскаржено в суді. (ч. 10 ст. 128 ЗК України)

Отже, положеннями чинного законодавства чітко визначені підстави, порядок, строки, процедура продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам або для відмови в такому продажу, а також форма прийняття відповідних рішень.

Так, за результатами розгляду відповідної заяви громадянина про викуп земельної ділянки уповноважений орган місцевого самоврядування у місячний строк виключно на пленарному засіданні повинен прийняти одне з двох рішень:

- про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд);

- про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до Каховської міської рад з належним чином оформленою заявою про викуп земельної ділянки площею 0,5141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , зазначивши її місце розташування, цільове призначення, а також згоду на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки, надавши при цьому перелік документів відповідно до ст. 128 ЗК України.

Проте, відповідачем, в порушення вимог ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 127, 128 ЗК України, у місячний строк заява позивача не розглянута, на пленарному засіданні ради рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки або про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови - не прийнято.

Вказане не заперечується відповідачем та підтверджується змістом заяви представника відповідача від 12.06.2019 року про часткове визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо протиправної бездіяльності Каховської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення по заяві ОСОБА_1 від 01 листопада 2018 р. про продаж земельної ділянки площею 0,5141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Каховську міську раду на найближчій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 листопада 2018 року про продаж земельної ділянки, то відповідно до пункту 23 ч. 1 ст. 4 КАС України суд вважає її похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, а тому ця вимога також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст. 90 КАС України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 3 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 132 КАС України).

Положеннями ч. 1 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, несуть сторони.

В силу ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, розмір таких витрат визначається на підставі доказів про понесені стороною витрати (договори, рахунки, платіжні документи тощо) та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі (описи, акти виконаних робіт тощо).

Проте, як встановлено судом, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем на професійну допомогу, а саме, договір про надання правової допомоги, платіжний документ на підтвердження сплати витрат на правову допомогу, акт виконаних адвокатом робіт тощо.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розподілу між сторонами заявлених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження їх обґрунтованості.

Щодо розподілу судового збору, то суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 1536,80 грн., що підтверджується платіжним документом № 0.0..1 від 07.05.2019 року.

Відповідно до приписів ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент звернення позивача до суду становило 768,40 грн.

Таким чином, розподілу між сторонами підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн., сплачений позивачем відповідно до платіжного документа № 0.0..1 від 07.05.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Щодо надміру сплачених позивачем 768,40 грн., то вказана сума відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" буде повернута позивачу після його звернення з відповідним клопотанням.

На підставі викладеного та керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Каховської міської ради Херсонської області (місце знаходження 74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Велика Куликовська, буд. 103, , e-mail ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Каховської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення по заяві ОСОБА_1 від 01 листопада 2018 р. про продаж земельної ділянки площею 0,5141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Каховську міську раду на найближчій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 листопада 2018 року про продаж земельної ділянки площею 0,5141 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 109020100