Справа № 520/4911/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 р. № 520/4911/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (64309, Харківська область, м. Ізюм, проспект Незалежності, 2, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просить суд :

- визнати протиправною бездіяльність Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року, а також невиплати пенсії в повному розмірі за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року та за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року;

- зобов`язати Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року, а також провести доплату пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року та за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року;

- звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми пенсії за один місяць.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області. Позивачем зазначено, що відповідачем безпідставно не виплачено пенсію з 01.04.2017 по 30.09.2017 року, з 01.10.2017 по 31.12.2017 року та за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 року в неповному розмірі, вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують право позивача на пенсійне забезпечення.

Представник відповідача правом через канцелярію суду надав відзив. у якому зазначив, що з 01.04.2017 року виплату пенсії призупинено на підставі рішення комісії від 03.04.2017 року № 73 та скасування довідки про облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 12.10.2017 № 66 позивачу поновлено виплату пенсії з 01.10.2017 року. У січні 2018 року виплачено за поточний місяць та суму боргу за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року. Крім того зазначено, що заборгованість за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року та за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року нарахована та буде виплачена за умови фінансування.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є пенсіонером, який здобув право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у м.Антрацит Луганської області, був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до Харківської області, де став на облік, як внутрішньо переміщена особа, про що видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.10.2016 року № , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом, позивача було взято на облік Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області.

Матеріалами справи встановлено, що позивач отримував належні пенсійні виплати до 31.03.2018 року включно.

У березні 2017 року позивачем змінено місце фактичного проживання в межах м. Ізюм , а саме: АДРЕСА_3 .

З 01.04.2017 року виплата пенсії управлінням ПФ ОСОБА_1 була припинена у зв`язку із скасуванням довідки про облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

25.09.2017 року Управлінням соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації позивачу видана нова довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.09.2017 року № .

29.09.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення та продовження виплати пенсії за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.09.2017 року № .

Виплата пенсії позивачу поновлена з 01.10.2017 року.

21.01.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про причини невиплати заборгованості та виплати пенсії не у повному обсязі.

Листом Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 06.02.2019 року № 33/0-14 позивачу повідомлено про те, що з 01.04.2017 року виплату пенсії призупинено на підставі рішення комісії від 03.04.2017 року № 73 та скасування довідки про облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Зазначено, що за результатом розгляду звернення позивача рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 12.10.2017 року № 66 поновлено виплату пенсії з 01.10.2017 року. У січні 2018 року виплачено пенсію за поточний місяць та суму боргу за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року, за жовтень, листопад, грудень 2017 року згідно наданої позивачем заяви. Повідомлено позивача, що заборгованість за період з 01.04.2017 по 30.09.2017 року нарахована, буде виплаченв за умови відповідного фінансування.

Вважаючи дії управління Пенсійного фонду незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дана справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Статті 19, 22,46 Конституції України передбачають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі по тексту - Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Питання виплати пенсій врегульовані положеннями ст.47 Закону №1058-IV, якою визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Вищезазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплату пенсії з 01.04.2017 року призупинено на підставі рішення комісії від 03.04.2017 № 73 та скасування довідки про облік особи, переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 12.10.2017 року № 66 позивачу поновлено виплату пенсії з 01.10.2017 року, проте заборгованість зі сплати пенсії з 01.04.2017 по 30.09.2017 року позивачу не була виплачена.

Як встановлено з відзиву, наданого управлінням, у січні 2018 року ОСОБА_1 виплачена сума боргу за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року.

Пенсія за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року та з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року виплачена не в повному обсязі, відповідачем у наданому відзиві зазначено, що заборгованість буде виплачена за умови фінансування.

Суд приходить до висновку, що дії органу Пенсійного фонду є протиправними.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. (ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу безпідставно не виплачено пенсійні виплати, а з точки зору положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності, і таке втручання не було законним, а тому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (64309, Харківська область, м. Ізюм, проспект Незалежності, 2, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 р. та щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року, а також невиплати пенсії в повному розмірі за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року.

Зобов`язати Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року та за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року, з урахуванням сплачених сум.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.