Справа № 357/5162/19
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5162/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань Володимира Леонідовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом 14.05.2019 року мотивуючи тим, 25 квітня 2019 року начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань Володимир Леонідович виніс постанову №А-2504/2 про адміністративне правопорушення, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.12 ст.96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Підставою для прийняття зазначеної постанови, відповідач зазначає, що нею не виконано вимоги припису від 18.04.2018 року № С-1804/1 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на стадії облаштування фундаменту, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»; виконуються роботи в багатоквартирному житловому будинку без вихідних даних та проектної документації, чим порушено вимоги ст.ст. 29,31 «ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності»; не забезпечено здійснення технічного нагляду на об`єкті будівництва, чим порушено вимоги ст. 11 ЗУ «Про архітектурну діяльність» та ПКМУ № 903 - Порядок технічного нагляду; не забезпечено здійснення авторського нагляду на об`єкті будівництва, чим порушено вимоги ст. 11 ЗУ «Про архітектурну діяльність» та ПКМУ № 903 від 11,07.2007р. - Порядок технічного нагляду. Вона не погоджується із визначеними порушеннями та вважає їх незаконними та не обгрунтованими оскільки, вона, як забудовник, не отримувала припис від 18.04.2018 року наруки та через поштове відділення, тому проводила реконструкцію власної частини житлового будинку та прибудови до цієї частини житлового будинку, як передбачено будівельним паспортом № 10 виданим управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області 19.02.2018 року, отже не порушувала вимог ч. 4 ст. 41, ст.ст. 29, 31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», як вважає відповідач. Вона не погоджується із зауваженнями відповідача, що вона виконує будівельні роботи в багатоквартирному житловому будинку і що для цього їй необхідно отримати вихідні дані та виготовити проектну документацію, як передбачено вимогами статей 29, 31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідачем не зазначено у постанові на підставі яких вимог законодавства ним зроблено саме такий висновок, а зазначені відповідачем підстави - звіт експерта з технічного обстеження будівель і споруд Тупоти Лариси Володимирівни від 13.02.2017 року про проведення технічного обстеження об`єкта, не передбачає та не надає роз`яснення щодо належності житлового будинку АДРЕСА_1 до багатоквартирних житлових будинків. Зазначений звіт про проведення технічного обстеження встановлює стан будівлі та її придатність до експлуатації. Житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно правового режиму, перебуває у частковій власності трьох співвласників житлового будинку. В правових документах кожного співвласника зазначено частку, яка виділена в натурі та зазначена у технічній документації (технічних паспортах) як квартира. Але чи відповідають приміщення, що зазначені як квартири у технічних паспортах, ізольованим помешканням, придатним для постійного у них проживання і що таке помешкання можна вважати об`єктом права власності, такий документ відсутній. Реєстрація прав на квартиру, як на окремий об`єкт права по житловому будинку не проводилась. Вона, є власником 7/100 частин житлового будинку згідно договору дарування частки житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Зінченко О.А. 08.04.2017 року р. № 1256 , та власником 14/100 частин житлового будинку згідно договору дарування частки житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Губенко Т.А. 11.12.2014 року р. № 3339, права внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, користування приміщеннями житлового будинку зазначено в технічному паспорті визначені групою приміщень - квартира № АДРЕСА_2 ( не має відокремленого виходу) та кв. АДРЕСА_3 . Зазначені приміщення житлового будинку ( кв. АДРЕСА_3 та кв . АДРЕСА_2 ) розташовані на земельних ділянках які є її особистою власністю, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а саме земельна ділянка площею 0,0025 га. кадастровим номером НОМЕР_1 , право на яку зареєстровано, як на об`єкт відокремленого права згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Губенко Т.А. 11.12.2014 року, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 11.12.2014року; земельна ділянка площею 0,0202 га, кадастровим номером НОМЕР_2 , право на яку зареєстровано, як на об`єкт відокремленого права згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Губенко Т.А. 11.12.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 11.12.2014року та земельна ділянка площею 0,0044 га, кадастровим номером НОМЕР_3 , право на яку зареєстровано, як на об`єкт відокремленого права згідно рішення Білоцерківської міської ради від 07.09.2017 року № 1267-35-УІ та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 03.11.2017 року. В зв`язку із тим, що приміщення житлового будинку, які визначені в частках та які зазначені в її правових документах, були непридатні для проживання в них, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження частини житлового будинку виготовленим 13.02.2017 року експертом Тупотою Л.В. , вона звернулась до управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради для отримання дозвільних документів на реконструкцію належних їй приміщень та будівництва до них двоповерхової прибудови. Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради на її заяву та подані документи, 19.02.2018 року виготовило будівельний паспорт № 10 на «реконструкцію частин індивідуального житлового будинку (квартири № АДРЕСА_3 та № АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою» . Після реконструкції частини житлового будинку право на новостворений об`єкт буде зареєстровано як на об`єкт самостійної власності, враховуючи вимоги ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та вимоги Державного класифікатора будівель та споруд, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507. Відповідно до класифікатора (ДК 018-2000) код житлові будівлі (111), включає клас будівлі та підклас будівлі. Клас будівлі 1110 з назвою Будинки одноквартирні включає також - спарені або зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. Вона не виготовляла проектної документації, а замовляла та отримала будівельний паспорт, яким регулюється проведення реконструкції частини житлового будинку та будівництво двоповерхової прибудови до реконструйованої частини житлового будинку, і тому не порушувала ст.. ст.. 29, 31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». На підставі вищезазначеного, виявлені порушення відповідачем, що передбачені ст. 29, 31 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності не можуть вважатись порушеннями. Вона вважає незаконними вимоги відповідача щодо встановлених ним порушень передбачених ст. 11 ЗУ «Про архітектурну діяльність», відповідно до яких відповідач вважає, що їй необхідно здійснення авторського та технічного нагляду. Тому, просила суд визнати протиправною та скасувати постанову від 29.08.2018 року №А-2504/2 по справі про адміністративне правопорушення винесену начальником Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань Володимиром Леонідовичем, відповідно до якої її, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою від 21.05.2019 року у вказаній справі відкрито провадження у справі, витребувано у начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП, за результатами якої винесено постанову №А-2504/2 від 25.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. та роз`яснено право подати до суду відзив на позовну заяву до початку судового засідання.

15.07.2019 року начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань Володимир Леонідович подав відзив, в якому зазначив, що головним спеціалістом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Юрчиком О.В. було здійснено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2, на підставі звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вх. № 17-05/206 від 07.03.2019 р., вх. № 17-05/207 від 12.03.2019 р., М-1100 від 07.03.2019 р. та наказу відділу ДАБК БМР від 14.03.2019 р. №14. Для проведення перевірки Відділом ДАБК БМР було видано направлення для проведення позапланової перевірки від 14.03.2018 р. №2, строк дії направлення з 19.03. до 01.04. 2019 року, копію якого ОСОБА_1 отримала, про що свідчить підпис. 01 квітня 2019 року головним спеціалістом відділу державного архітектурно- будівельного контролю Білоцерківської міської ради було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1-Л-А 1604/2 за ч.І ст,188/42.,ч. 1, ч. 12, ч. 13 ст. 96 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті будівництва: «Реконструкція частини індивідуального житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 та № АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою за адресою АДРЕСА_1 » виявлено що, громадянка ОСОБА_1 на власних земельних ділянках, що належать їй на праві приватної власності на підставі договорів дарування, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, виконує будівельні роботи по реконструкції частини індивідуального житлового будинку (квартири №АДРЕСА_3 та №АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою за адресою АДРЕСА_1 (виконано будівельні роботи по облаштуванню фундаменту прибудови, зведені стіни до відмітки +5,500м та облаштовано двосхилий дах прибудови). Відповідно виявлено порушення: ОСОБА_1 не виконала вимоги припису від 18.04.2018 року №С-1804/1 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на стадії облаштування фундаменту виданого Відділом Державного архітектурно будівельного контролю Білоцерківської міської ради, що є порушенням вимог ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Стосовно того, що позивач не отримувала Припис №С-1804/1 від 18.04.2018 року. У відповідності до п.3 порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №244 від 06.04.1995 року - належним підтвердженням факту надіслання документації є розрахунковий документ відділення поштового зв`язку щодо оплати послуг з доставки рекомендованої поштової кореспонденції. Забудовником: ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи в багатоквартирному житловому будинку, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС-1) без вихідних даних та проектної документації, що є порушенням вимог ст.29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Забудовником: ОСОБА_1 не забезпечено здійснення технічного та авторського нагляду на об`єкті будівництва, що є порушенням вимог ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність». Забудовником: ОСОБА_1 не забезпечено здійснення технічного та авторського нагляду на об`єкті будівництва, що є порушенням вимог ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність». Від вручення та підпису Протоколу №1-Л-А 1604/2 від 01.04.2019 року позивач відмовилась. Відповідно до абз. 1 п.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» - багатоквартирний житловий будинок - житловий будинок в якому розташовано три чи більше квартири. Кількість квартир, також, підтверджується звітом, про проведення технічного обстеження частини житлового будинку виготовленим 13.02.2017 року експертом Тупотою Л.В. , «Квартири, що обстежуються, розміщені в 5-ти квартирному садибному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .» Відповідно до додатку Б «Терміни та визначення понять» ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». Зблокований житловий будинок - будинок квартирного типу, що складається з трьох і більше квартир, кожна з яких має безпосередній вихід на при квартирну ділянку або вулицю; багатоквартирний житловий будинок - житловий будинок, до складу якого входять більше ніж одна квартира. Може бути зблокованого, секційного, коридорного, галерейного і терасного типів; одноквартирний житловий будинок - індивідуальний житловий будинок, що має прибудинкову ділянку; сільський садибний будинок - односімейний житловий будинок загальною площею ,як правило, до 250м2, розташований на земельній ділянці у сільській місцевості разом зі спорудами господарського призначення, садом і городом. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Паро регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватись на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Відповідно до п. 12 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.-7.2011 № 103, будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. У зв`язку з вищезазначеним будівництво багатоквартирного житлового будинку за будівельним паспортом та після реєстрації повідомлення не передбачено законодавством. Усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - ССЗ згідно ч. 5 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Категорія складності об`єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 (далі - ДСТУ). Відповідно до викладеного вище позивач мала отримати вихідні дані для будівництва багатоквартирного житлового будинку та подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1). З метою виконання припису Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 08.08.2018 року, Управлінням містобудування та архітектури на підставі наказу №16/2 від 13.08.2018року було скасовано будівельний паспорт № 10/18 від 19 лютого 2018 року на «Реконструкцію частини індивідуального житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 та № АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою за адресою АДРЕСА_1 ».

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду подано заяви про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідно до п. 1 ст. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником 7/100 частин житлового будинку згідно договору дарування частки житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Зінченко О.А. 08.04.2017 року №1256 та власником 14/100 частин житлового будинку згідно договору дарування частки житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Губенко Т.А. 11.12.2014 року р. №3339, права внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, користування приміщеннями житлового будинку зазначено в технічному паспорті визначені групою приміщень - квартира № АДРЕСА_2 ( не має відокремленого виходу) та кв. АДРЕСА_3 , що підтверджується договорами дарування частини житлового будинку (а.с.33,34).

Даний факт, також, підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.35-36).

Зазначені приміщення житлового будинку ( кв. АДРЕСА_3 та кв . АДРЕСА_2 ) розташовані на земельних ділянках, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які є особистою власністю ОСОБА_1 : а саме: земельна ділянка площею 0,0025 га. кадастровим номером НОМЕР_1 , право на яку зареєстровано, як на об`єкт відокремленого права згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Губенко Т.А. 11.12.2014 року, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 11.12.2014року (а.с.15, 16) та земельна ділянка площею 0,0202 га, кадастровим номером НОМЕР_2 , право на яку зареєстровано, як на об`єкт відокремленого права згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Губенко Т.А. 11.12.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 11.12.2014року (а.с.17, 18).

Як вбачається з Витягу з рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 07.09.2017 року(а.с.19), міська рада затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0044 га та передали земельну ділянку комунальної власності у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0044 га, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква. Кадастровий номер: НОМЕР_3 .

31.10.2017 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,0044 га, кадастровим номером НОМЕР_3 , згідно рішення Білоцерківської міської ради від 07.09.2017 року № 1267-35-УІ, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.20-22).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2018 року № 533, на підставі наказу Управління ВДАБК Білоцерківської міської ради №14 від 14.03.2019 року щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідно до звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вхідний №17-05/207 від и12.03.2019 року, №17-05/206 від 07.03.2019 року, М-1100 від 07.03.2019 року (а.с.52, 53, 55), а також, направлення для проведення планового (позапланової) заходу від 14.03.2019 року №2 (а.с. 56), органами державного архітектурно-будівельного контролю з 01.04.2019 року здійснено позапланову перевірку об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з направлення №2 від 14.03.2019 року для проведення планового (позапланового) заходу» головного спеціаліста відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Юрчик О.В. уповноважено здійснити перевірку на об`єкті будівництва «реконструкція частини індивідуального житлового будинку (квартири №АДРЕСА_3 та № АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою » за адресою: АДРЕСА_1 .

01.04.2019 року головний спеціаліст відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, «Реконструкції частини індивідуального житлового будинку (квартири №АДРЕСА_3 та №АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою за адресою: АДРЕСА_1 , склав акт за №2 від 01.04.2019 року (а.с.57-67).

На підставі зазначеного акту, 16.04.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.74), відповідно до якого ОСОБА_1 не забезпечено здійснення авторського нагляду на об`єкті будівництва, що є порушенням вимог статті 11 ЗУ №687-ХІV; ПКМУ №903 - Порядок технічного нагляду.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.68-69), 01.04.2019 року Управлінням ДАБК Білоцерківської міської ради винесено припис позивачу про зупинення підготовчих та будівельних робіт, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язана, зупинити будівельні роботи з моменту вручення припису. ОСОБА_1 відмовилася від підпису, примірник припису направлено поштою ПАТ Укрпошта ВПЗ 14 744, 03.04.2019 року.

Також, 01.04.2019 року Управлінням ДАБК Білоцерківської міської ради було винесено припис позивачу про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (а.с.72-73), відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язана усунути допущені правопорушення до 01.06.2019 року.

Судом, встановлено, що 25.04.2019 року начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань Володимир Леонідович щодо ОСОБА_1 виніс постанову №А-2504/2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.12 ст.96 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. (а.с.9-10), відповідно до якої ОСОБА_1 на власних земельних ділянках, що належать їй на праві приватної власності з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, виконує будівельні роботи по реконструкції частини індивідуального житлового будинку (квартири №АДРЕСА_3 та №АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою за адресою АДРЕСА_1 (виконано будівельні роботи по облаштуванню фундаменту прибудови, зведені стіни до відмітки +5,500м та облаштовано двосхилий дах прибудови). ОСОБА_1 не виконала вимоги припису від 18.04.2018 року №С-1804/1 про зупинення підготовчих та будівельних робіт на стадії облаштування фундаменту виданого Відділом Державного архітектурно будівельного контролю Білоцерківської міської ради, що є порушенням вимог ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Забудовником: ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи в багатоквартирному житловому будинку (звіт експерта з технічного обстеження будівель і споруд Тупоти Лариси Володимирівни (сертифікат експерта від 31.07.2015 року АЕ №003834) від 13.02.2017 року про проведення технічного обстеження об`єкта: частина житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 та № АДРЕСА_2) за адресою: АДРЕСА_1 ), що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС-1) без вихідних даних та проектної документації, що є порушенням вимог ст.29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Забудовником: ОСОБА_1 не забезпечено здійснення технічного та авторського нагляду на об`єкті будівництва, що є порушенням вимог ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто, прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При винесенні оспорюваних постанов відповідач виходив з того, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення (відповідними актом, протоколом, приписом).

Разом з тим, позивач заперечує вчинення нею адміністративного правопорушення.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.12 ст.96 КУпАП є особа, яка порушила вимоги законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд, а саме незабезпечення замовником здійснення авторського нагляду, якщо такий нагляд є обов`язковим згідно з вимогами законодавства.

В силу статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20 травня 1999 року № 687-ХІV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VІ визначені органи архітектурно-будівельного контролю, до яких, зокрема, належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року (№3038-VI), державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч.4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року (№3038-VI), орган державного архітектурно-будівельного контролю у своїй діяльності взаємодіє з органами виконавчої влади, що здійснюють контроль за дотриманням природоохоронних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, вимог у сфері охорони праці, енергозбереження та інших вимог, передбачених законом, а також з органами державної статистики, Національної поліції, прокуратури та іншими правоохоронними і контролюючими органами.

Згідно п.5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно п.6 Порядку плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Періодичність проведення планових перевірок суб`єктів містобудування на об`єктах будівництва визначається відповідно до критерію, за яким оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері містобудування та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.

Пункт 14 зазначеного Порядку передбачає, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради 19.02.2018 року ОСОБА_1 було видано будівельний паспорт № 10 / 18 на реконструкцію частини індивідуального житлового будинку (квартири №АДРЕСА_3 та №АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11-14), в якому зазначені вимоги до забудови земельної ділянки, зокрема гранична висота будівництва 4,80м.- існуюча та 8.00 м після реконструкції (від рівня землі); мінімальні відступи будівлі від червоних ліній 10,0м до існуючої частини будинку; мінімальні відступи будівлі від меж земельної ділянки: реконструкцію частини індивідуального житлового будинку (квартири №АДРЕСА_3 та № АДРЕСА_2 ) з прибудовою та надбудовою другого поверху здійснити з відступом 1,50м від межі земельної ділянки домоволодіння з північно-західної сторони та 1.00м від межі земельної ділянки домоволодіння з південно - східної сторони; мінімальні відступи будівлі від суміжних будівель/споруд реконструкцію частини індивідуального житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 та №АДРЕСА_2) з прибудовою та надбудовою другого поверху виконати з матеріалів, які відповідають ІІІ ступеню вогнестійкості; частину квартири №АДРЕСА_3 та №АДРЕСА_2 , яка примикає до приміщень іншого співвласника (квартири №АДРЕСА_4 ), реконструювати зі збереженням існуючих габаритних розмірів (6,19х3,00м) та зі збереженням існуючої висоти даху 4,80м (без надбудови) та двоповерховою прибудовою від приміщень квартири №АДРЕСА_4 з відступом 3,00м; вимоги до організації під`їздів до будівлі, пішохідних переходів, місць паркування транспортних засобів: під`їзд існуючий з вулиці Короленка.

Статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; 4) витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Містобудівні умови та обмеження містять: 1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта; 2) інформацію про замовника; 3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; 4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах; 5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; 6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); 7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; 8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони); 9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж. Перелік зазначених умов є вичерпним.

Надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, передбачено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Статтею 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, передбачено, що клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта. Клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством. Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови). До складу комплексу (будови) можуть належати об`єкти, будівництво яких здійснюється за єдиною проектно-кошторисною документацією. Усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

Відповідно до ч.1 ст.34 «Право на виконання будівельних робіт» Закону N3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч.7 ст.34 Закону).

Відповідно до статті 11 «Авторський та технічний нагляди» Закону України «Про архітектурну діяльність» під час будівництва об`єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд. Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат. Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об`єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами. Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником.

Водночас ч. 2 ст. 27 Закону N3038-VI передбачено, що на житлові будинки площею до 300 кв. м. розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Тобто, згідно зі ст.27 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» при реконструкції будинку площею до 300 кв.м і висотою 1-2 поверхи без урахування мансарди, замовник сам вирішує, потрібно йому розробляти проект, чи ні. Тому, для проведення робіт досить уже тієї документації, яка створена в ході оформлення будівельного паспорта. Відповідно до закону за спрощеною процедурою наявність цього документа дозволяє проводити реконструкцію і будівництво без розробки проекту.

Механізм здійснення авторського нагляду під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, а також технічного переоснащення діючих підприємств визначений Порядком здійснення авторського нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №903. Обов`язковість проведення авторського нагляду не передбачена ані вищезазначеним Порядком здійснення авторського нагляду, ані Настановою щодо проведення авторського нагляду за будівництвом ДСТУ-Н Б А.22.2-11:2014, прийнятою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарство від 31.12.2014 №393, та належить до компетенції замовника і, як правило, встановлюється в завданні на проектування об`єкта.

У п. 1.6 «Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.02.2013 №66) зазначається, що для об`єктів будівництва, на які надається будівельний паспорт, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Виданий Управлінням містобудування та архітектури будівельний паспорт за №10/18 від 19.02.2018, відповідає вимогам ст. 27. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 р. та «Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.02.2013 за №66).

Пункт 1.2 вищевказаного наказу передбачено, що будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Як вбачається з Наказу №16/2 від 13.08.2018 року (а.с.76) з метою виконання припису Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 08.08.2018 року скасовано будівельний паспорт на «Реконструкцію частини індивідуального житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 та №АДРЕСА_2 ) з двоповерховою прибудовою за адресою АДРЕСА_1 , №10/ 18 від 19.02.2018 року.

Однак, даний наказ не вказується ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ні в приписах, які були винесені відносно ОСОБА_1 , а враховуючи зазначені в позові обставини, позивачу не було відомо щодо винесення наказу від 13.08.2018 року, щодо скасування будівельного паспорта, тому вона вважала, що діє правомірно згідно діючого законодавства.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Суд вважає, що ст.8 Конвенції по суті має захищати особу від свавільного втручання суб`єкта владних повноважень у здійснення ним своїх прав.

Згідно з ч.2 ст.8 Конвенції таке втручання має бути «передбачено законом» і виправдане необхідністю досягнення законної мети чи цілі (рішення Європейського суду від 23.03.2006 у справі «Вітело проти Італії» (Vitiello c. Italie) скарга №77962/01).

Суд зазначає, що в даному випадку проведена відповідачем перевірка переслідувала законну мету забезпечення суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, однак оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, про що зазначено вище в рішенні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи зокрема прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Також, на думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було дотримано принципу пропорційності, що в свою чергу є підставою для визнання рішення протиправним і його скасування.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, до відзиву додано диск з відеозаписом, на якому міститься інформація щодо відмови позивача в отриманні та підписанні протоколу про адміністративне правопорушення, однак ні в протоколі, ні в постанові відсутні посилання на здійснення відео фіксації правопорушення. Таким, чином, суд не приймає до уваги даний доказ, оскільки він не містить інформації щодо предмета доказування.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність свого рішення, а з урахуванням наведеного вбачається, що постанову №А-2504/2 начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань Володимира Леонідовича від 25.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП, винесена без урахування усіх обставин справи, без дотримання балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване вказане рішення суб`єкта владних повноважень.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і направлення справи на новий розгляд до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.12 ст.96, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань Володимира Леонідовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову №А-2504/2 начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань Володимира Леонідовича від 25.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП, а справу направити на новий розгляд до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення складено 15.07.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко