Справа № 540/298/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 р. Категорія: 11.5м.ОдесаСправа № 540/298/19
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року по справі за позовом Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради до Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, третя особа: ОСОБА_1 , в якому просить визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні; скасувати постанову про накладення штрафу від 04.10.2016 р. серія ВП № 16193391, постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 р. серія ВП № 16193391, винесені головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні Федосєєвим Сергієм Миколайовичем, мотивуючи його тим, що на даний час новим Законом України "Про виконавче провадження" взагалі не передбачено винесення повторної постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі та державний виконавець порушив редакцію старого Закону, так як при прийнятті першої постанови про накладення штрафу не встановив новий строк виконання рішення суду відповідно до ст.89 Закону України "Про виконавче провадження.

За результатом розгляду справи № 821/1568/16 в суді першої інстанції постановою суду від 30.11.2016 року у задоволенні позовних вимог Департаменту відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2017 року у даній справі апеляційну скаргу Департаменту залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Проте, позивач, не погоджуючись із такими рішеннями суду звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій зокрема, зазначив, що державним виконавцем при винесенні спірної повторної постанови не враховано поважність причин боржника, які унеможливили виконання ним судового рішення.

Постановою Верховного Суду від 12.12.2018 року у даній справі касаційну скаргу Департаменту задоволено частково. Рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справа направлено до суду першої інстанції для нового розгляду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у позові відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 12.12.18 року та не врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф, відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Тобто державний виконавець мав встановити поважність причин невиконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2006 р. у справі № 14/211-АП-06 скасована постанова господарського суду Херсонської області від 11.09.2006 р. Визнано протиправними та скасовані пункти 8 та 9 рішення Херсонської міської ради № 828 від 30 травня 2005 року. Зобов`язано управління містобудування та архітектури виконкому Херсонської міськради надати висновок щодо проекту відведення земельної ділянки площею 0,0084 га із земель запасу по АДРЕСА_1 та висновок по додатковому відведенні земельної ділянки площею 0,0116 га.

26 жовтня 2009 року господарським судом Херсонської області, за зазначеним вище рішенням суду виданий виконавчий лист № 14/211-АП-06.

27.04.2016 року державним виконавцем за адресою м . Херсон, пр- т Ушакова, 37 в будівлі Херсонської міської ради за присутності представника Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради Тонкошкурова В. І. та ОСОБА_1 було складений акт державного виконавця, у якому зазначено, що рішення суду не виконано без поважної причини.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 06.05.2016 року на Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради накладено штраф у сумі 680, 00 грн. за невиконання рішення господарського суду від 26.12.2006 у справі № 14/211-АП-06.

Постанову про накладення штрафу від 06.05.2016 р. Департаментом оскаржено у судовому порядку. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 р. у справі № 821/656/16 позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

01.08.2016 р. на постанову від 14.07.2016 р. позивачем подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного адміністративного суду, яким 05.10.2016 р. відкрито апеляційне провадження, а 16.11.2016 р. винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 р. без змін.

За результатами перегляду справи в порядку касаційного провадження ухвалою суду від 27.06.2017 року касаційну скаргу задоволено частково. Постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10.01.2018 року у справі № 821/1072/17 у задоволенні позовних вимог департаменту було відмовлено. За результатами перегляду даного рішення суду в суді апеляційної інстанції постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року апеляційну скаргу Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради - залишено без задоволення. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2018р. - залишено без змін.

Також, 04.10.2016 р. за повторне невиконання рішення суду головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні Федосєєвим С.М. винесено постанову про накладення на Департамент штрафу в подвійному розмірі, а саме в сумі 1360 грн., а також постанову про закінчення виконавчого провадження з метою направлення до правоохоронних органів подання про порушення кримінального провадження за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись з постановами державного виконавця про накладення повторного штрафу та про закінчення виконавчого провадження позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатами розгляду справи №821/1568/16 постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 року у задоволенні позовних вимог Департаменту було відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2017 року апеляційну скаргу Департаменту залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Не погодившись із такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою. Постановою Верховного Суду від 12.12.2018 року касаційну скаргу Департаменту задоволено частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 року та Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2017 року - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про застосування головним державним виконавцем норм Закону, які втратили чинність, не відповідають дійсності, так як оскаржувані позивачем постанови про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження винесені головним державним виконавцем 04.10.2016 р., тобто у період дії Закону № 606-ХІV.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

02 червня 2016 року прийнято в новій редакції Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Також, 02 червня 2016 року прийнято Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Відповідно до розділу IV Прикінцевих та перехідних положень цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 7 цього розділу цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Розділами ХІІІ та ІV Прикінцевих та перехідних положень Законів № 1404-VIII та № 1403-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про державну виконавчу службу".

Закони № 1404-VIII та № 1403-VIII набрали чинності 05.10.2016 р., у зв`язку з чим Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV) втратив чинність 05.10.2016 р.

Тобто, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що твердження апелянта про застосування головним державним виконавцем норм Закону, які втратили чинність, не відповідають дійсності, так як оскаржувані позивачем постанови про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження винесені головним державним виконавцем 04.10.2016 р., тобто у період дії Закону № 606-ХІV.

Відповідно до ст.1 Закону № 606-ХІV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Відповідно до ст.17 Закону № 606-ХІV, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надсилає не пізніше наступного дня стягувачу та боржникові. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч.2 ст.25 Закону № 606-ХІV).

Статтею 75 Закону № 606-ХІV передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

На боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону, якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст.89 Закону № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до приписів Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 у разі повторного невиконання рішення боржника без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

З вищевикладеного вбачається, що штраф застосовується до боржника, у разі невиконання ним без поважних причин вимог державного виконавця про необхідність виконання судового рішення у встановлений ним строк. Тобто, постанова державного виконавця про накладення штрафу, в тому числі повторного, приймається за умови наявності таких факторів як невиконання рішення суду та відсутність поважних причин такого невиконання.

Як убачається з постанови Запорізького апеляційного господарського суду від 26.12.2016 у справі № 14/211-АП-06, рішенням Херсонської міської ради від 23.07.2003 № 341 надано дозвіл на збір матеріалів погодження місцерозташування об`єктів та погоджено місцерозташування зупинки громадського транспорту в комплексі з торговельним павільйоном приватному підприємцю ОСОБА_1 на земельній ділянці площею 0, 0084 га із земель запасу по АДРЕСА_1 . За змістом рішення господарського суду на засіданні містобудівної ради неодноразово розглядався робочий проект будівництва зупинки громадського транспорту, проте відхилявся з різних причин.

За наслідками розгляду справи господарський суд зобов`язав управління містобудування та архітектури виконкому Херсонської міської ради надати висновок щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,0084 га із земель запасу по АДРЕСА_1 та висновок по додатковому відведенні земельної ділянки площею 0,0116 га.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 у справі № 14/211/-АП-06 здійснено заміну боржника у виконавчому провадженні ВП № 16193391, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого господарським судом Херсонської області у справі № 14/211-АП-06, з Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради на Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради.

Судовим рішенням у справі № 821/1072/17 від 10.01.2018 року, що набрало законної сили 23.01.2018р., досліджено письмове пояснення державному виконавцю щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого за вказаним рішенням у справі № 14/211-АП-06, представник Департаменту зазначив, що "після прийняття рішення Херсонської міської ради № 828, 30.05.2005 "Про відмову в погодженні місця розташування об`єктів, в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою та технічних документацій, додатковому відведенні, поновленні договорів оренди земельних ділянок, продовженні строку дії рішень міської ради" проект землеустрою повернули заявнику".

Таким чином, під час дослідження матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що факт надання до Херсонської міської ради проекту землеустрою підтверджується рішенням господарського суду, яке набрало законної сили, і самим відповідачем, однак, жодних доказів повернення проекту міською радою ОСОБА_1 позивачем суду надано не було.

Законом № 606-ХІV визначено лише підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення та порядок і строки її оскарження. А тому, такого поняття "як набрання постановою про накладення штрафу" законної сили законодавством не передбачено.

Оскарження боржником постанови про накладення штрафу у судовому порядку не звільняє його від обов`язку виконати судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Державний виконавець зобов`язаний вживати усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для примусового виконання рішень суду неупереджено, своєчасно та в повному обсязі. Тобто, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Враховуючи те, що Департаментом повторно не виконано судове рішення без поважних причин, головним державним виконавцем правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 1360 грн., з урахуванням того, що головним державним виконавцем було надано Департаменту достатньо часу для виконання рішення суду з моменту винесення першої постанови про накладення штрафу.

У зв`язку з неможливістю виконання рішення суду без боржника, та накладення на позивача штрафів постановами від 06.05.2016 р. та 04.10.2016 р., державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 р. Дані дії головного державного виконавця повністю узгоджуються з вимогами п.11 ч.1 ст.49, ч.3 ст.75 Закону № 606-ХІV.

Щодо поважності причин невиконання рішення суду.

Поважними причинами невиконання рішення суду відповідно до норм чинного законодавства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

На виконання приписів постанови Верховного Суду від 12 грудня 2018 року, суд першої інстанції витребовував інформацію у позивача щодо не виконання судового рішення.

На адресу суду надійшли пояснення від позивача, в яких зазначено, що третьою особою у справі не було замовлено розроблення проекту землевідведення земельної ділянки, а тому позивач не має можливості виконати рішення суду та надати висновок, що вважає поважною причиною не виконання рішення суду.

Тобто, позивачем так і не зазначено про наявність будь-яких поважних причин повторного невиконання ним судового рішення, а надані докази та пояснення не встановлюють поважності причин невиконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскаржувані постанови від 04.10.2016 р. про накладення штрафу в розмірі 1360 грн. та про закінчення виконавчого провадження прийняті головним державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні Федосєєвим С.М. на підставах, у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тобто правомірно, а позивачем не доведено поважності причин невиконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року по справі № 540/298/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.