Справа № 160/1430/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

,
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Справа № 160/1430/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
12 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати відмову у визнанні суми податкового боргу фізичної особи ОСОБА_1 безнадійним податковим боргом протиправною бездіяльністю;
- визнати суму податкового боргу у розмірі 286535,06 грн. фізичної особи ОСОБА_1 безнадійним податковим боргом;
- зобов`язати ГУ ДФС у Дніпропетровській області списати суму безнадійного податкового боргу у повному обсязі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сума податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 286535,06 (286365,06 + 170,00) грн. була самостійно визначена платником податків у податковій декларації про майновий стан і доходи, яку не було сплачено у строк до 02.02.2014р., а тому є податковим боргом фізичної особи, з дня виникнення якого минуло 1095 днів. Зауважено, що оскільки суму податкового боргу у розмірі 286535,06 грн. не погашено у зв`язку з відсутністю будь-якого майна у боржника та об`єктивної можливості це зробити, це є, на думку позивача, підставою для визнання такого податкового боргу фізичної особи - безнадійним та його списання. Окрім цього вказано, що відповідні обставини щодо відсутності об`єктивної можливості погасити суму податкового боргу підтверджується відсутністю у позивача будь-яких поточних доходів, а також майна, за рахунок якого відповідне погашення могло відбутись, про що свідчать також дії виконавчої служби, відповідно до яких виконавчі провадження вже неодноразово розпочинались та завершувались у зв`язку з відсутністю доходів та будь-якого майна у позивача, на яке відповідно до законодавства могло бути накладено арешт. Отже, позивач вважає, що податковим органом використано всі можливі засоби для погашення податкового боргу, які не призвели до його стягнення, що по суті є підставою для визнання його безнадійним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Внаслідок несплати ОСОБА_1 нарахованих сум, в інтегрованій картці платника виник податковий борг у сумі 286535,06 грн.
Листом Чечелівського відділу ДВС від 28.04.2017 №2810/16 виконавчий лист повернуто до ДПІ у Чечелівському районі.
23.06.2018 року Чечелівським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було повторно відкрито виконавче провадження та виконавчий документ на даний час знаходиться на примусовому виконанні.
22.11.2018 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Дніпропетровській області із заявою про списання суми податкового боргу.
Позивач у справі вважає, що Головне управління ДФС в Дніпропетровській області протиправно відмовило у списанні безнадійного податкового боргу, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень. Відповідно п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Як визначено пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пункт 101.1 статті 101 ПК України визначає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Отже, наведена законодавча норма встановлює строк примусового стягнення податкового боргу - 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. Відповідно позовні вимоги контролюючого органу, пов`язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні пред`являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. У свою чергу, пункт 102.4 статті 102 зазначеного Кодексу встановлює строки стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання.
При цьому строк для стягнення податкового боргу починає свій перебіг з дня виникнення податкового боргу, в той час як строк для визначення грошового зобов`язання контролюючим органом відлічується з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
На виконання п. 101.5 ст. 101 згадане Кодексу, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання визначається Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженогонаказом Міністерства доходів і зборів України № 577 від 10.10.2013 (надалі - Порядок №577), відповідно до пп.2.1.3 п.2.1 даного порядку, під терміном безнадійний податковий борг підпадає і податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст.102 Податкового кодексу України.
Пунктом 3.1 Розділу ІІІ Порядку №577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Пунктом 3.2 Порядку №577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
Відповідно до п.4.1 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (в тому числі відносно податкового боргу по якому минув строк позовної давності), орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційної системи не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Аналіз положень вказаного Порядку дає підстави вважати, що списанню податкового боргу передує процедура визначення сум безнадійного податкового боргу, яка здійснюється на підставі даних автоматизованої інформаційної системи, станом на день виникнення безнадійного податкового боргу; за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу. Рішення про списання безнадійного податкового боргу приймається керівником податкового органу за наявності підстав та на підставі заяви платника податків та доданих документів, що підтверджують безнадійність податкового боргу.
Судом було встановлено, що суми заборгованості про списання яких, як безнадійного податкового боргу, просить позивач, не були визначені як безнадійний податковий борг.
Матеріалами справи підтверджено, що протягом встановленого пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України строку в 1095 днів відповідач вжив заходів щодо стягнення з позивача податкового боргу в сумі 286535,06 грн.
Доказів того, що державна виконавча служба не має можливості виконати судове рішення про стягнення з позивача податкового боргу суду не надано, це рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
Строки стягнення податкового боргу за судовими рішеннями згідно з пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
У межах спірних правовідносин податковий борг може бути визнаний безнадійним, зокрема, у випадку, якщо він не може бути погашений внаслідок недостатності майна або інших джерел, за умови, що дії щодо примусового стягнення коштів та майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості.
При цьому, оскільки положення п.102.4 ст.102 ПК України передбачає альтернативу - або до повного погашення заборгованості, або визначення боргу безнадійним, то можливість прийняття рішення про визначення боргу безнадійним залежить від розсуду контролюючого органу, який може дійти висновку про необхідність використання всіх засобів для повного погашення боргу та не приймати рішення про визначення боргу безнадійним. Прийняття рішення про визначення боргу безнадійним фактично означає вичерпання всіх правових засобів для його стягнення, що і є підставою для визначення боргу безнадійним. У даному випадку відповідачем не прийнято рішення про списання податкового боргу з посиланням на те, що процедура погашення податкового боргу має тривати до повного погашення податкового боргу. Сплив 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу не позбавляє відповідача права використання всіх правових способів для його примусового стягнення.
Доводи позивача не підтверджують протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не свідчать про порушення відповідачем прав та законних інтересів платника податків, а тому відсутні підстави для їх судового захисту.
Крім того, суд зазначає, що судова гілка влади не може перебирати на себе повноваження органу фіскальної служби та підміняти його повноваження, які визначені та регулюються нормами чинного законодавства. Списання безнадійного податкового боргу здійснюється керівником фіскального органу і це виключне його право визнати борг безнадійним та приймати рішення про його списання. Тому суд має право зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву платника податків та прийняти рішення у відповідності до вимог податкового законодавства щодо списання безнадійного податкового боргу.
Частиною другою ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Разом з цим, як визначено частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач належними та допустимими доказами підтвердив, що в спірних правовідносинах його поведінка відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та розсудливою. Суд вважає відсутніми на даний час підстави для списання з позивача податкового боргу, а відтак, контролюючий орган правомірно, в межах наданих йому законом дискреційних повноважень, відмовив платнику податків у прийнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що відсутні законодавчо встановлені підстави для задоволення позову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати, сплачені позивачем, не стягується за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник