Справа № 520/4463/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 520/4463/19

Головуючий в 1 інстанції: Маломуж А.І. Дата і місце ухвалення: 01.04.2019р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

при секретарі - Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 01 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання повернути на розрахунковий рахунок позивача в Ощадбанку незаконно стягнений адміністративний штраф в сумі 850 грн., виконавчий збір в сумі 85 грн. та витрати на організацію та проведення виконавчих дій в сумі 269 грн.

Позов обґрунтовував тим, що державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області незаконно звернено стягнення на доходи позивача у вигляді пенсії в загальній сумі 1204 грн. при виконанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №399914 від 12.05.2018р. При цьому, відповідачем не враховано, що зазначену постанову оформлено з порушеннями, а саме: у п.9 відсутні відомості про особу, яка її винесла; у п.10 відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та підпис двох свідків; строк притягнення до відповідальності перевищує строк, визначений ст.38 КУпАП.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01.04.2019р. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 01.04.2019р., з прийняттям нового судового рішення - про задоволення його позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області не дотримано вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено необхідність доведення виконавцем до відома сторін копій постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження.

Також, апелянт посилається на порушення відповідачем вимог ст.285 КУпАП в частині надіслання постанови по справі про адміністративне правопорушення особі, щодо якої її винесено, та ст.307 КУпАП щодо строків виконання постанови про накладення штрафу. Зазначає, що оскільки постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №399914 від 12.05.2018р. ним не було отримано, тому строк, встановлений ст.ст.307, 308 КУпАП, не розпочався та, як наслідок, підстави для початку примусового виконання у державного виконавця були відсутні.

Перший Київський відділ державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та учасниками справи не заперечується, що на адресу Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №399914 від 12.05.2018р.

04.07.2018р. державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56690885 з примусового виконання постанови серії ЕАА №399914 від 12.05.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави. Також, вказаною постановою стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 85 грн.

Того ж дня позивачу надіслано виклик про необхідність з`явитися з 09:00 год. до 17:00 год. 18.07.2018р. до Першого Київського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на прийом державного виконавця з приводу сплати боргу або надання підтверджуючих документів про його сплату.

30.11.2018р. державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №56690885, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує в ГУ ПФУ в Одеській області у вигляді пенсії, у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 1204 грн.

Виконавче провадження №56690885 закінчено постановою державного виконавця від 01.02.2019р. на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку зі сплатою боржником штрафу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у повному обсязі.

Не погоджуючись з правомірністю дій Першого Київського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо стягнення з його пенсії адміністративного штрафу в сумі 850 грн., виконавчого збору в сумі 85 грн. та витрат на організацію та проведення виконавчих дій в сумі 269 грн. ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що так як вимоги виконавчого документу боржником не виконувалися, тому державним виконавцем правомірно звернено стягнення на пенсію ОСОБА_1 . Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на оформлення з недоліками постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №399914 від 12.05.2018р., зазначивши, що зазначена постанова є чинною та підстав для її невиконання у державного виконавця не було.

Колегія суддів суду апеляційної погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону №1404- VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону №1404-VIII).

В силу вимог частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного постанові від 07 травня 2018 року по справі №916/1605/15-г, перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вказаних норм вбачається, що державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, довести цю постанову до відома боржника, шляхом її надсилання на адресу боржника рекомендованим поштовим відправленням, а також перед тим, як розпочати виконавчі дії встановити факт отримання боржником цієї постанови.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ним не отримано ні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №399914 від 12.05.2018р., а ні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56690885 з примусового виконання вказаної постанови, у зв`язку з чим відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на його пенсію не може бути визнано законним.

Надаючи правову оцінку таким доводам апелянта колегія суддів звертає увагу на наступне.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Предметом спору у даній справі є вимога ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання повернути на розрахунковий рахунок позивача в Ощадбанку незаконно стягнений адміністративний штраф в сумі 850 грн., виконавчий збір в сумі 85 грн. та витрати на організацію та проведення виконавчих дій в сумі 269 грн.

При цьому, в чому полягає відповідна бездіяльність Першого Київського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області позивачем не конкретизовано.

Що ж до зобов`язання повернути на розрахунковий рахунок позивача 1204 грн., то колегія суддів зазначає, що відповідні кошти утримано з його пенсії на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №56690885 від 30.11.2018р., яка є чинною.

При вирішенні даного спору суд обмежений лише встановленням наявності законних підстав для звернення стягнення на пенсію позивача. Такою підставою у даному випадку є постанова державного виконавця ВП №56690885 від 30.11.2018р. Вимоги про її скасування позивачем не заявлено.

Отже, аналізуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що позивач під час звернення до суду обрав неправильний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на незаконність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №399914 від 12.05.2018р., зокрема відсутність у ній певних відомостей, оскільки зазначена постанова є виконавчим документом у відповідності до п.6 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, при надходженні якого державний виконавець зобов`язаний вчиняти дії щодо його виконання, а не надавати відповідному виконавчому документу правову оцінку.

Варто зазначити, що питання законності постанови Управління патрульної поліції серії ЕАА №399914 від 12.05.2018р. та дотримання порядку щодо вручення її особі, щодо якої таку постанову винесено, також виходить за межі предмету дослідження у даній справі.

На підставі викладеного та враховуючи, що кошти утримано з пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №56690885 від 30.11.2018р., питання про скасування якої позивачем не заявлялося в рамках даного позову, колегія суддів вважає, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх прав, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05.03.2019 року, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м.Одеси від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 липня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук