Справа № 488/1360/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2019 року

Київ

справа № 488/1360/16-а

провадження № К/9901/29546/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

розглянув у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Федусика А. Г. (головуючий), Шевчук О. А., Зуєвої Л. Є.

І. Суть спору:

1. У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Департаменту патрульної поліції у якому просив:

1.1. визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 959561 від 18 березня 2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

2. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою серії ПС1 № 959561 від 18 березня 2016 року, яка була винесена інспектором патрульної служби рядовою 2-ї роти 2-го батальйону УПП в м. Миколаєві ОСОБА_6, він був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, за якою на нього був накладений штраф у розмірі 425 грн.

2.1. Згідно вказаної постанови, позивач керував автомобілем «CHERY KIMO» д/н НОМЕР_1 , рухався 18 березня 2016 року о 00 год. 10 хв. у м. Миколаєві, по вул. Металургів № 314, не мав при собі посвідчення водія та не пред`явив його на вимогу працівника поліції, чим порушив вимоги п. 2.1. «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

2.2. Позивач не погодився із вказаною постановою та вказав, що цього дня, близько 23 год. 30 хв. він їхав у вказаному автомобілі у якості пасажира, на передньому пасажирському сидінні, а керувала автомобілем його дружина - ОСОБА_3 Близько 23 год. 40 хв. вона зупинила автомобіль перед перехрестям вул. Металургів і пр. Жовтневого, і повернулась додому на іншому автомобілі так як забула вдома свій телефон. При цьому позивач залишився в автомобілі «CHERY KIMO», пересів на водійське сидіння, та спілкувався у машині зі своїм братом - ОСОБА_4 , і вони чекали повернення дружини позивача.

2.3. Після цього, приблизно через 5-10 хвилин до них під`їхав автомобіль патрульної поліції, і інспектор поліції почав стукати у вікно їх автомобіля та вимагати, щоб позивач вийшов з машини та пред`явив документи водія.

2.4. Позивач стверджує, що він не керував автомобілем, тому не повинен був пред`являти документи, передбачені п. 2.1. «а» ПДР України, і доказів того, що саме він був за кермом автомобіля інспектор поліції йому не пред`явив та не взяв до уваги його пояснень.

2.5. Вважає, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності відповідно до частини першої статті 126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв. Крім того, поліцейським не було надано жодного доказу про порушення ним ПДР України.

3. Відповідач позов не визнав. Вважає, що ним було прийнято правомірне рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП. Позивачу були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, строки та порядок сплати адміністративного штрафу.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

4. Корабельний районний суд м. Миколаєва постановою від 9 листопада 2016 року, позов задовольнив.

4.1. Скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 959561 від 18 березня 2016 року, яка була винесена поліцейським 2-ї роти 2-го батальйону Управління Патрульної Поліції у м. Миколаєві рядовим поліції ОСОБА_6, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

5. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку що позивач правила дорожнього руху не порушував, відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для вирішення справи, чим порушено права, свободи та законні інтереси позивача, відповідачем не спростовані доводи позивача та не надано відповідних документів та матеріалів, які б підтвердили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

6. Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 8 лютого 2017 року постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 9 листопада 2016 року скасував та ухвалив нову, якою у задоволенні позову відмовив повністю.

6.1. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції дійшов висновку, щодо доведеності вини позивача та правомірності оскаржуваної постанови, а тому підстави для її скасування відсутні.

IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

7. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права.

8. Як і під час судового розгляду в судах першої й апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі позивач наполягає на протиправності оскаржуваної постанови Інспектора з підстав не доведеності вчинення ним адміністративного правопорушення, та наполягав на тому, що він правила дорожнього руху не порушував.

9. У скарзі позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 9 листопада 2016 року.

10. Відповідач відзив на касаційну скаргу не подавав.

ІV. Установлені судами фактичні обставини справи

11. 18 березня 2016 року інспектором патрульної служби рядовою 2-ї роти 2-го батальйону УПП в м. Миколаєві ОСОБА_6 було винесено відносно ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення серії СП1 № 959561 за частиною першою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

12. З вказаної постанови слідує, що 18 березня 2016 року о 00 год. 10 хв. по вул. Металургів, 314 позивач керував автомобілем марки «CHERY KIMO» державний номер НОМЕР_1 , та не мав при собі посвідчення водія і не пред`явив його на вимогу працівника поліції, чим порушив вимоги п.2.1. «а» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 126 КУпАП.

13. Задовольняючи адміністративний позов та скасовуючи спірну постанову УПП суд першої інстанції виходив з того, що зазначений у постанові час скоєння правопорушення - « 00 год. 10 хв.» спростовується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксовано, що автомобіль, у якому знаходився позивач, зупинився не пізніше 23 год. 06 хв. 17 березня 2016 року. Аналогічне зафіксовано й постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2016 року, яка наявна у матеріалах даної справи та набрала законної сили. Також, судом першої інстанції було зазначено, що покази допитаних у судовому засіданні як свідків інспекторів поліції - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд сприймає критично, так як вони не вказали суду точного часу зупинки автомобіля.

14. Надаючи оцінку правомірності дій відповідача колегія суддів апеляційного суду дослідила в якості доказів відеозапис з персонального мобільного нагрудного відео реєстратора поліцейського.

15. І як наслідок судом апеляційної інстанції встановлено, що під час патрулювання 17-18 березня 2016 року у складі екіпажу «КАНТ-207» співробітниками поліції було виявлено автомобіль марки «CHERY KIMO», державний номер НОМЕР_1 , який, рухаючись по вул. Металургів в бік пр. Богоявленського, без будь-яких видимих причин здійснив різке гальмування та зупинився. Для з`ясування причин вказаного маневру вони зупинили патрульний автомобіль та інспектор ОСОБА_5 підійшов до вказаного автомобіля, де на місті водія побачив особу, яку в подальшому було встановлено як ОСОБА_1 та у якої були явні ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу інспектора надати документи на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 відповів відмовою посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом, та в подальшому пересів на пасажирське сидіння. Через деякий час до місця події приїхала дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка вимагала відпустити чоловіка так як у нього вдома знаходяться без нагляду неповнолітні діти. В подальшому медичне дослідження підтвердило знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

16. Крім того, на відеозаписі з персонального мобільного нагрудного відео реєстратора поліцейського зафіксовано, що зупинка автомобіля позивача відбулась 17 березня 2016 року о 23:06, однак, через те що позивач зачинився в автомобілі та відмовлявся спілкуватись з працівниками поліції, потім пересів з місця водія на пасажирське сидіння пояснюючи, що він не керував вказаним автомобілем, подія носить довготривалий характер отже спілкування з правопорушником перейшло на іншу дату - наступний день 18 березня 2016 року вже за 00:00 год., саме тому в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено дату та час вчинення правопорушення як « 18 березня 2016 року 00 годин 10 хвилин».

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

19. На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

20. Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

21. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

22. Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

23. За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

24. Згідно з пп. «а» п. 2.1. Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

25. Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

27. Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

28. Стаття 69 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

29. Стаття 72 КАС України (в чинній редакції) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

30. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України (в чинній редакції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

31. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

32. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

33. Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

34. Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

35. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

36. Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

37. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

38. Частиною першою статті 341 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

39. Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

VI. Позиція Верховного Суду

40. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

41. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення зазначеного правопорушення, спростовуються матеріалами справи та наданим відеозаписом який міститься на диску доданому до справи.

42. Так суд апеляційної інстанції встановив, що позивач керував автомобілем не маючи при собі посвідчення водія та не пред`явив його на вимогу працівника поліції.

43. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

44. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

45. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

46. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич