Справа № 757/39288/18-а
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Летичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Летичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, в якому просив скасувати постанову серії БР №115002 від 18 листопада 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. та закрити провадження у справі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року даний позов - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, не доведено обставини, неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.

З урахуванням ч.2 статті 12 КАС України, а також беручи до уваги, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін суд дійшов висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні даного адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлена правомірність дій працівників патрульної поліції в частині винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова не може бути визнана протиправною лише з формальних міркувань позивача та розцінюються судом, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуваною постановою інспектора патрульної поліції серії БР № 115002 від 18 листопада 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 126 КУпАП.

У постанові про адміністративне правопорушення встановлено, що 18 листопада 2017 року о 14 год. 31 хв. позивач на 320 км а/д м-12 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ «Деу» державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом без свідоцтва про реєстрацію ТЗ та без страхового поліса, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху.

У зв`язку з цим до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. на підставі ч. 1 статті 126 КУпАП.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо прийняття вказаної постанови, вважаючи її протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Вимоги апеляційної скарги, як і позовні вимоги, обґрунтовані тим, що в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначена серія та номер посвідчення водія КІА 586071, проте позивач має інше посвідчення водія НОМЕР_2 ; в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначена адреса проживання правопорушника: АДРЕСА_1 , проте позивач ніколи не був зареєстрований за вказаною адресою; підпис на оскаржуваній постанові про отримання копії навіть візуально не співпадає із підписом позивача.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закон України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 статті 126 Кодексу про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка» тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз.2 ч.2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. а), б), г) п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша, друга і третя статті 122, стаття 126 <…>.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 статті 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Як встановлено судом першої інстанції, інспектор УПП склав постанову серії БР №115002 від 18 листопада 2017 року про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.126 КУпАП за те, що він 18 листопада 2017 року о 14 годині 31 хвилин керував автомобілем ЗАЗ «Деу», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 320 км автодороги Стрій-Знам`янка без свідоцтва про реєстрацію ТЗ та без страхового поліса, чим порушив ПДР України. Дане правопорушення зафіксоване інспектором УПП не в автоматичному режимі.

Позивач же наполягає на тому, що в цей день він не був присутнім на 320 км автодороги Стрій-Знам`янка, а у м. Києві за місцем проживання.

На підтвердження порушення позивачем ПДР відповідач не надав до суду жодного доказу, з якого вбачалося би, що вказаним в оскаржуваній постанові транспортним засобом керував саме позивач і при ньому не було відповідних документів. Між тим, наявні в справі докази є суперечливими. Так, в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначена серія та номер посвідчення водія КІА НОМЕР_3 , проте позивач має інше посвідчення водія НОМЕР_2 . Крім того, в постанові про адміністративне правопорушення зазначена адреса проживання правопорушника: АДРЕСА_1 , проте, як вбачається з копії паспорта позивач, він ніколи не був зареєстрований за вказаною адресою. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваної постанови, справа не містить.

Доводи позивача про те, що підпис на оскаржуваній постанові про отримання її копії навіть візуально не співпадає із підписом позивача, що підтверджується копіями зразків офіційних документів, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки суд не має повноважень надавати оцінку ідентичності підпису.

Зважаючи, що судом не встановлено належних доказів, що доводять факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів, на відміну від суду першої інстанції, вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є протиправною та наявні підстави для її скасування.

Відповідно, апеляційний суд погоджується з висновками скаржника про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. не відповідає вимогами чинного законодавства.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Отже, протиправним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Таким чином при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано всі обставини справи, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Летичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №115002 від 18 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку