Справа № 160/932/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2019 року Справа № 160/932/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дії, визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору та п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження, -
30.01.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгеновича, в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгеновича відносно визначення у виконавчому провадженні №57859625 суми виконавчого збору у сумі 267447803,80 (двісті шістдесят сім мільйонів чотириста сорок сім тисяч вісімсот три) гривні 80 копійок;
- визнати неправомірною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору винесену 06.12.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем у виконавчому провадженні №57859625;
- визнати неправомірним та скасувати пункт 3 Постанови від 06.12.2018 року про відкриття виконавчого провадження №57859625 (без ідентифікатора доступу), винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем, а саме скасувати виконання стягнення з ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 267447803,80 гривень.
В обґрунтування позовної заяви позивачем вказано, що відповідачем невірно обчислено суму виконавчого збору з суми заборгованості, тоді як статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що такий збір визначається саме з вартості майна боржника.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/932/19 передана судді Віхровій В.С.
Згідно ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Згідно ч.ч.1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 р. позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви.
26.02.2019 р. позивачем було подано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 01.02.2019 р., якою підстави для залишення позовної заяви без руху були усунуті.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з викликом сторін на 06.03.2019 р. о 14:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 р. від відповідача витребувано матеріали виконавчого провадження №57859625, у зв`язку із чим провадження у справі було зупинено.
13.03.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме ухвали Господарського суду Київської області від 18.02.2019 р. по справі №911/1193/18 та від 28.02.2019 р. по справі №911/1198/18.
05.06.2019 р. засобами поштового зв`язку до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №57859625.
10.06.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у аналогічних справах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 р. провадження у справі було поновлено.
Судовий розгляд справи призначено об 11:40 год. 12.06.2019 р.
У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відзиву на позовну заяву не надав.
Представником позивача до судового засідання було подано заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючі визначені ст. 287 КАС України спеціальні строки розгляду даної категорії справ, гарантії додержання судом цих строків, дотримання принципу рівності сторін судового засідання та недопущення затягування судового процесу і зловживання процесуальними правами учасників процесу, враховуючи заяву позивача на розгляд справи без участі його представника, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення по суті справи та з огляду на положення ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України вирішив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.
У відповідності до ч. 3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.
З огляду на вказану норму, суд вважає, що належним відповідачем у даній справі має виступати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
19.10.2018 р. у справі №911/1198/18 Господарським судом Київської області видано наказ на виконання рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2018 р.
Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. 06.12.2018 р. було відкрито виконавче провадження ВП №57859625 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області №911/1198/18 від 19.10.2018 р., про що винесені Постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме:
- від 06.12.2018 р. (без ідентифікатора доступу) було відкрито виконавче провадження ВП №7859625 з примусового виконання наказу №911/1198/18 від 19.10.2018 р., виданого Господарським судом Київської області у пункті 3 якої зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця у розмірі 267447 803,80 грн., що підтверджується змістом копії вказаної постанови;
- від 06.12.2018 р. (з ідентифікатором доступу) було відкрито виконавче провадження ВП №7859625 з примусового виконання наказу №911/1198/18 від 19.10.2018 р., виданого Господарським судом Київської області у пункті 2 якої зазначено стягнути з боржника виконавчого збору, в порядку визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Також, 06.12.2018 р. відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №57859625 було винесено Постанову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» виконавчого збору у розмірі 267447803,80 грн. відповідно до ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись з сумою розрахованого державним виконавцем виконавчого збору позивач в межах встановленого строку звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно до ч.1, ч.2, ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Аналізуючи вищенаведені норми можна дійти висновку про те, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення зобов`язаний прийняти постанову про стягнення виконавчого збору.
При цьому, при визначенні розміру виконавчого збору, встановленого наведеними нормами Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повинен виходити із двох критеріїв щодо предмету примусового виконання судового рішення, а саме: стягнення суми заборгованості (10% суми, що підлягає стягненню); вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом (10% вартості такого майна).
При цьому, ПрАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодавець згідно Іпотечного договору №74 від 19.03.2009 р. не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредиту. ТОВ «ФК «Фінілон» виступає майновим поручителем за невиконання вимог позивальника перед НБУ. Так, у рішенні Господарського суду Київської області від 13.09.2018 р. по справі №911/1198/18, суд встановив факт переходу права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, який є предметом іпотеки і якій було передано позичальником (ЗАТ КБ «Приватбанк») в іпотеку НБУ в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором №19 від 03.03.2009 р. до ТОВ «ФК «Фінілон».
Отже, предметом примусового виконання судового рішення є не стягнення заборгованості за кредитним договором, а звернення стягнення на предмет іпотеки,- нерухоме майна, що належить позивачеві на праві приватної власності, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною 754469,00 грн.
За таких обставин, на переконання суду, саме в межах вартості предмета іпотеки позивач, як майновий поручитель, має нести відповідальність перед Національним банком України за невиконання ПАТ «КБ «Приватбанк» основного зобов`язання за кредитним договором №19 від 03.03.2009 р.
Натомість державним виконавцем сума виконавчого збору розрахована виходячи із суми заборгованості по кредитному договору, що суперечить положенням ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».
Суд звертає увагу, що зміна вартості майна, яке підлягає реалізації на прилюдних торгах не може вплинути на суму виконавчого збору, оскільки при його реалізації вартість майна може лише зменшуватися.
Так, частиною 5 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.
У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, вартість реалізованого нерухомого майна може лише зменшуватися у ході його реалізації та може становити 70% від вартості цього майна, а, відповідно, сума виконавчого збору, визначена за початковою ціною такого майна при відкритті виконавчого провадження, відповідає вимогам ч.2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».
Окрім того, відповідач не позбавлений можливості, у разі реалізації такого майна за ціною вищою від початкової, достягнути різницю суми виконавчого збору.
Також, суд звертає увагу, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень) 06.12.2018 р. державним виконавцем винесені дві Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №57859625: з ідентифікатором доступу, відповідно до п.2 якої постановлено стягнути з боржника виконавчий збір в порядку, визначеному частиною другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»; без ідентифікатору доступу, відповідно до п. 3 якої постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 267447803.8 грн. (UAH).
Копії вказаних Постанов долучені позивачем до матеріалів справи.
Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження, копія якого на вимогу суду була надана відповідачем, наявна лише Постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2018 р. з ідентифікатором доступу.
З даного приводу суд зазначає, що наявність двох різних за змістом Постанов про відкриття одного й того ж самого виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» не передбачена, а отже такі дії державного виконавця вчинені поза межами його повноважень.
Жодних пояснень відносно даної обставини відповідачем до суду не надано.
Також, слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Київської області від 28.02.2019 р. по справі №911/1198/18 скаргу ТОВ «ФК «Фінілон» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково, а саме визнано неправомірною Постанову від 06.12.2018 р. про арешт майна боржника в частині визначення суми заборгованості та зобов`язано відповідача усунути допущене порушення.
В межах розгляду справи №911/1198/18 суд дійшов висновку, що позивач, як поручитель згідно іпотечного договору №74 від 03.04.2007 р., несе відповідальність перед іпотекодержателем виключно в межах вартості предмета іпотеки, початкова вартість якої встановлена у розмірі 754469,10 грн.
У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини встановлені даним рішенням суду є преюдиційними при розгляді даної справи.
В матеріалах виконавчого провадження містяться докази виконання вказаної ухвали суду (постанова державного виконавця про внесення змін від 11.03.2019 р.).
Суд вважає, що вчасне та добровільне виконання вимог суду щодо коригування суми заборгованості, свідчить про згоду відповідача з допущеним ним невірним обрахуванням спірної суми.
Крім того, неподання відзиву суб`єктом владних повноважень розцінюється судом як визнання позову.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що, прийнявши оскаржувані постанови (пункт постанови) та розрахувавши суму виконавчого збору у розмірі 267447 803,80 грн., виходячи із суми заборгованості по кредитному договору, відповідач допустив порушення прав та інтересів позивача на мирне володіння його майном та визначив розмір виконавчого збору із суми, яка не була предметом примусового виконання у виконавчому провадженні ВП №57859625, а тому такі порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування означених рішень (пункту рішення) державного виконавця.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За наведених обставин у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
В порядку розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 287, 297 КАС України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дії, визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору та п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження, - задовольнити.
Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгеновича відносно визначення у виконавчому провадженні №57859625 суми виконавчого збору у сумі 267447803,80 (двісті шістдесят сім мільйонів чотириста сорок сім тисяч вісімсот три) гривні 80 копійок;
Визнати неправомірною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору винесену 06.12.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем у виконавчому провадженні №57859625;
Визнати неправомірним та скасувати пункт 3 Постанови від 06.12.2018 року про відкриття виконавчого провадження №57859625 (без ідентифікатора доступу), винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем, а саме скасувати виконання стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 267447803,80 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 12.06.19

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун