Справа № 280/5439/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5439/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Енергодарської міської ради

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р. (суддя Сацький Р.В., м. Запоріжжя) у справі №280/5439/18

за позовом депутата Енергодарської міської ради ОСОБА_1

до виконавчого комітету Енергодарської міської ради в особі першого заступника міського голови Курді Ігоря Івановича

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу інформації за депутатським зверненням в порушення 10-денного строку для надання відповіді на депутатське звернення;

2) зобов`язати відповідача надати позивачу протягом трьох робочих днів із дня набрання чинності рішення суду, повну інформацію і завірені копії документів, що запитувалися відповідно до депутатського звернення позивача від 21.11.2018 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р. позов задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Енергодарської міської ради в особі першого заступника міського голови Курді Ігоря Івановича щодо ненадання депутату Енергодарської міської ради Хоролець Сергію Вадимовичу інформації за депутатським зверненням в порушення 10-денного строку для надання відповіді на депутатське звернення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що відповідачем було порушено вимоги ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» в частині розгляду депутатського звернення, оскільки граничним строком для розгляду звернення позивача та надання відповіді було 01.12.3018 р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що звернення позивача розглядались в межах повноважень першого заступника міського голови Курді І.І., наданих законодавством та відповідно до розпорядження міського голови від 29.05.2018 №174-р «Про розподіл обов`язків між міським головою, секретарем ради, першим заступником міського голови, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючим справами виконавчого комітету».

07.12.2018 р. ОСОБА_1 було направлено лист (відповідь) за вих.№01-01-48/5036 із відповідною інформацією та викладенням роз`яснень позиції відповідача стосовно витребуваної інформації.

Відповідно Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради користується своїми правами виключно в межах свого виборчого округу, у тому числі і правом на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання. Право депутата відповідної ради щодо отримання інформації реалізується депутатом тільки при здійсненні депутатських повноважень.

У зверненні позивача не зазначено, яким чином витребувані документи стосуються інтересів мешканців міста, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 . Відсутність зазначеної інформації вказує на зловживання депутатом ОСОБА_1 правом, наданим п.1 ч.2 ст. 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Враховуючи зазначене, депутатське звернення позивача не підлягало розгляду у порядку і строки, що визначені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки воно не відповідало визначенню поняття «депутатське звернення».

Відповідачем у справі виконавчий комітет Енергодарської міської ради в особі першого заступника міського голови ОСОБА_2 І.І ОСОБА_3 , що є порушенням норм процесуального права.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є депутатом сьомого скликання Енергодарської міської ради.

21.11.2018 року позивач подав відповідачу депутатське звернення вх. №5974/01-01-48, в якому просив надати інформацію та копії зазначених у зверненні документів.

Депутатське звернення надійшло до відповідача 21.11.2018 за вх. № 5974/01-01-48.

Відповідь на зазначене звернення надана відповідачем листом від 07.12.2018 за вих. №01-01-48/5036.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- відповідь на звернення надана з порушенням 10-денного строку для надання відповіді. Крім того, до копії зазначеної відповіді відповідачем не надано доказів надіслання (вручення) на адресу позивача;

- у відповіді надано обґрунтовану відповідь з питань, які віднесено до повноважень відповідача та роз`яснено причини відмови у ненаданні запитуваної звітності;

- у разі якщо позивач вважає, що відповідачем було надано неповну чи необґрунтовану відповідь на його депутатське звернення, він має право вжити заходів передбачених статтею 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», зокрема внести депутатський запит.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з огляду на таке.

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом саме як депутат Енергодарської міської ради, оскільки не погодився зі змістом отриманої відповіді на депутатське звернення та порушенням строку її надання.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право:

1) офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня;

2) брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу;

3) порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення;

4) доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою;

5) вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді.

При здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право:

1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання;

2) на невідкладний прийом;

3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 21 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.

Якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.

Депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»).

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»).

Отже, Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» не передбачено право депутата міської ради оскаржувати результати розгляду свого звернення, якщо він з ним не погоджується. В цьому випадку від має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Під порушенням прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти негативні наслідки, які були спричинені рішенням органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Водночас ч. 1 ст. 53 КАС України встановлено, що у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду документи та інші докази, які підтверджують наявність визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» саме відповідні ради, а не окремі депутати є представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а, отже, й наділені в силу Закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб з позовом у цій справі.

В постанові від 7 лютого 2017 року у справі №800/45/16 Верховний Суд України, зокрема зазначив, що: «поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо, позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів».

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для часткового задоволення позову у зв`язку з відсутністю у позивача як депутата міської ради повноважень для звернення з позовом до суду у цій справі.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Енергодарської міської ради задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.01.2019 р. у справі №280/5439/18 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов