Справа № 500/2252/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4393/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судова-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (головуючий суддя Мірінович У.А., м. Тернопіль, повний текст складено 08.04.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 22.10.2018 №№ 2, 2, 2.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області від 22 жовтня 2018 №2 в частині визначення ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування податкового зобов`язання на суму 831305 гривень 22 коп. та штрафних санкцій на суму 207 826 гривень 30 коп. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області від 22 жовтня 2018 №2 в частині визначення ОСОБА_1 за платежем військовий збір податкового зобов`язання на суму 62347 гривень 89 коп. та штрафних санкцій на суму 15586 гривень 97 коп. В задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області від 22 жовтня 2018 №2 в частині визначення ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування податкового зобов`язання на суму 319131 (триста дев`ятнадцять тисяч сто тридцять одна) гривня 28 коп. та штрафних санкцій на суму 79782 (сімдесят дев`ять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 82 коп. відмовлено. В задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області від 22 жовтня 2018 №2 в частині визначення ОСОБА_1 за платежем військовий збір податкового зобов`язання на суму 23 980 (двадцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят) гривень 52 коп. та штрафних санкцій на суму 5995 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 13 коп. відмовлено. В задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області від 22 жовтня 2018 №2, відмовлено. Стягнуто в користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області, (місце: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46021, ) судові витрати на суму 5220 (п`ять тисяч двісті двадцять) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області оскаржили його в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, усі вони прийняті на підставі акта №2199/19-00-13-0616/ НОМЕР_1 від 01.10.2018 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015». Вказаний Акт складено за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, яка була проведена на підставі наказу Головного управління ДФС у Тернопільській області №1745 від 10.09.2018 року.

Згідно даного наказу, а також повідомлення №314 від 10.09.2018, було вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01,2015 року до 31.12.2015 року, що також було встановлено судом.

Таким чином, періодом, який підлягав перевірці був календарний 2015 рік.

Згідно Акту, викладені у ньому Висновки ґрунтуються виключно на результатах перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору у 2016 році (табл. №2 на с. 6 Акту, табл. №2 на с. 7 Акту) , тобто, поза межами періоду, який був визначений до перевірки наказом ТУ ДФС в Тернопільській області №1745 від 10.09.2018.

При цьому повноважень на проведення будь-якої перевірки платника податків ОСОБА_1 за період після 31.12.2015 посадові особи відповідача не мали.

Відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно п. 179.7 ст. 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Враховуючи вказані норми Податкового кодексу України, обов`язки з нарахування і подальшої сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з усіх видів доходів, які ОСОБА_1 отримав у 2015 календарному році, як і подача відповідної декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, виникли з 01.01.2016.

Таким чином, у випадку отримання ОСОБА_1 у 2015 році у вигляді додаткового блага, нарахування та сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору, як і подача відповідної декларації, повинні були бути здійснені вже у 2016 році, а тому будь-яких порушень податкового законодавства у 2015 році ОСОБА_1 не допустив і не міг допустити.

Відповідно до абз. 1 п. 86.7 ст. 86 ПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних ППР) у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44. 7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п 'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 п. 86. 7 ст. 86 ПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних ППР) у разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов 'язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Примірник акту перевірки від 01.10.2018 року ОСОБА_1 було отримано 03 жовтня 2018 року засобами поштового зв`язку. Не погоджуючись із вказаним Актом, ОСОБА_1 08 жовтня 2018 року було подано заперечення на цей акт, у якому він повідомив про бажання прийняти участь через свого представника у їх розгляді. 11 жовтня 2018 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 було отримано лист від 09.10.2018року №3303/6/19-00-13-02-12/20898 «Про надання інформації», відповідно до якого платника податків було повідомлено, що розгляд його заперечень на акт перевірки буде проводитись 16.10.2018 року о 15 год. 00 хв. в приміщенні Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Разом з тим, відповідно до положень абз. 2 п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних ППР) повідомлення платнику податків про місце і час проведення розгляду заперечень на акт перевірки надсилається платнику податків не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

У зв`язку із тим, що 15 жовтня 2018 року був вихідним днем, повідомлення ОСОБА_1 про місце і час проведення розгляду його заперечень на акт перевірки було надіслане за 3 (три) робочих дні до дня їх розгляду, що унеможливлювало проведення такого розгляду.

Про вказані обставини, які унеможливлювали розгляд заперечень, вказувалось у заяві представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду заперечень на Акт перевірки, яка була отримана відповідачем 16.10.2018 року.

Незважаючи на це, розгляд Заперечень ОСОБА_1 на акт перевірки було проведено 16.10.2018.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних ППР) податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відтак, враховуючи вимоги п. 86.8 ст. 86 ПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних ППР), оскаржувані податкові повідомлення-рішення могли бути прийняті не пізніше 19 жовтня 2018 року (третій робочий день, наступний за днем розгляду заперечень).

У зв`язку із цим прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень 22 жовтня 2018 року (на четвертий робочий день) суперечить положенням п. 86.8 ст. 86 ПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних ППР).

На підставі наведеного просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області від 27 березня 2019 року в частині вирішення позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким визнати протиправними в цілому та скасувати: податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 22.10.2018 №2; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 22.10.2018 №2; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 22.10.2018 №2.

Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області в апеляційній сказі зазначає, що відповідно до вимог пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, П.75.1 пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №27: змінами та доповненнями та наказу Головного управління ДФС у Тернопільській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.09.2018 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи ОСОБА_1 , з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Перевіркою правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу позивачем встановлено, що декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік до ГУ ДФС у Тернопільській області не подано.

Підтвердженням нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб та військового збору є інформація ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» яка відображає суму анульованого (прощеного) основного боргу в сумі 5 755 227, 50 грн. в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форма №1 ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, а саме в звітності за І квартал 2015 року з ознакою доходу « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

А також апелянт зазначає, що відповідно до листа ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» від 23.07.2018 №23/07-18/1 вх. № 7132/10 від 06.08.2018 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 позивач фактично отримував дохід за ознакою 126 (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, анульовано (прощено) заборгованість (основне тіло кредиту) боржника перед банком за самостійним рішенням банку, як кредитора) в сумі 5 755 227, 50 грн.

Згідно з п. 167.1 ст.167 Кодексу ставка податку становила 15% бази оподаткування, а в разі коли база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (1218 грн станом на 01.01.2015) до суми такого перевищення застосовується ставка 20%.

Таким чином, проведеною перевіркою встановлено порушення пп.«д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.167, пп.«в» п. 176.1 ст.176, ст.179 Кодексу внаслідок чого, донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага у 2015 році в сумі 1 150 436.

Відповідно до п. 179.7 ст.179 Кодексу фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені Кодексом.

Тобто, перевіркою визначено, що позивачу необхідно сплатити від нарахованого доходу (додаткове благо - анулювання (прощення) боргу) у І кварталі 2015 року в розмірі 5 755 227, 50 грн, ставка податку 15% до суми яка не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати (1218 *10* 15% = 1827 грн податку на доходи фізичних осіб), а сума яка перевищує десятикратний розмір оподатковується за ставкою 20% 5 755 227, 50 - 12180- 5 743 047. 50*20%= 1 148 609, 50 грн).

Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Кодексу тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір:

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу, а саме, фізична особа - резидент, який отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, гак і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, а саме, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу

У зв`язку з тим, що позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області не подав, податкові зобов`язав військового збору за 2015 рік визначено самостійно та становлять 5 755 227, 50 грн. х 1.5%= 86 328, 41 грн.

Згідно з п. 120. 1 ст. 120 Кодексу неподання (крім випадків, якщо податкова декларації! подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платині податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Кодексу у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємне значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу - тяги« собою накладення штрафу у розмірі 25% суми визначеного податкового зобов`язання, завищення суми бюджетного відшкодування.

Апелянт зазначає, що контролюючий орган при проведенні перевірки позивача виходив із тої інформації, котру було надано податковим агентом, адже відповідно до ст. 60 та 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Розкривається банківська таємниця у встановленому законом порядку.

А тому вважає, що проведеною перевіркою правомірно встановлено порушення пп.«д» пп.164л п. 164.2 ст. 164, ст. 167, пп.«в» п. 176.1 ст.176, ст.179 Кодексу та правомірно визначено, що позивачу необхідно сплатити від нарахованого доходу (додаткове благо - анулювання (прощення) боргу) кварталі 2015 року в розмірі 5 755 227, 50 грн податок на доходи фізичних осіб суму 1 150 436 податкові зобов`язання з військового збору за 2015 рік ( 5 755 227, 50 грн. х 1,5% = 86 328. грн.).

На підставі наведеного просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 скасувати в частині задоволених позовних вимог та винести постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що з 18.09.2018 по 24.09.2018 працівником Головного управління ДФС у Тернопільської області згідно наказу № 1745 від 10.09.2018 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 щодо правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. За результатами перевірки складено акт від 01.10.2018 № 2199/19-00-13-06-16/ НОМЕР_1 , у якому встановлено наступні порушення: - підпункт 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункт 179.1 статті 179 ПК України, а саме неподання річної декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) за 2015 рік; - підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статтю 167, підпункт «в» пункту 176.1 статті 176, статтю 179 ПК України, внаслідок чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2015 рік у сумі 1150436,50 грн.; - пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, внаслідок чого донараховано військового збору за 2015 рік у сумі 86328,41 грн.

Не погоджуючись із висновками, які викладені у зазначеному акті перевірки, позивач подав до Головного управління ДФС у Тернопільській області заперечення до зазначеного акта перевірки. Листом ГУ ДФС у Тернопільській області повідомило позивача, що розгляд заперечення на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.10.2018 № 2199/19-00-13-06-16/ НОМЕР_1 буде проводитися 16.10.2018 о 15 год. 00 хв. в приміщенні ГУ ДФС у Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, вул. Білецька, 1 (каб. 514). Згідно відповіді, комісією з розгляду спірних питань прийнято колегіальне рішення про залишення без змін висновків акта зазначеної перевірки. На підставі акта перевірки відповідач прийняв наступні податкові повідомлення - рішення від 22.10.2018: - № 2, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 1438045,62 грн., в тому числі 287609,12 грн. штрафних санкцій;- № 2, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 107910,51 грн., в тому числі 21582,10 грн. штрафних санкцій; - № 2, яким застосовано до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штраф) в розмірі 170 грн.

Також судом першої інстанції з`ясовано, що 23.06.2006 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання кредиту № 0 (додаткові угоди від 30.01.2009 №№ 1, 2 до договору про надання кредиту № 0), згідно якого ОСОБА_1 було надано в кредит грошові коштів в сумі 360 000,00 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 1470417,12 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього договору, під 8,99 відсотків річних зі строком остаточного повернення не пізніше 23.06.2017. 11.06.2012 між AT «УкрСиббанк» та TOB «Кей-Колект» був укладений договір факторингу № 4, відповідно до якого права вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, проценти, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі) за кредитним договором відступлені TOB «Кей-Колект». 04.03.2015 між TOB «Кей-Колект» та ОСОБА_1 було укладено договір № 0/732733 про припинення зобов`язання переданням відступного. Пунктом 1.1 зазначено, що станом на 04.03.2015 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 332335,35 швейцарських франків, з яких: 262335,35 швейцарських франків - заборгованість по основній сумі кредиту; 70486,33 швейцарських франків - заборгованість за процентами.

Повідомленням про анулювання боргу від 19.03.2015 № 143-16749 ТОВ «Кей-Колект» повідомило позивача, що 19.03.2015 прийняте рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості останнього. Водночас, ТОВ «Кей-Колект» звернуло увагу позивачу на те, що відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України анулювання суми заборгованості є його доходом, отриманим як додаткове благо, а тому останньому необхідно відобразити відповідну суму у річній податковій декларації та відповідно сплатити наступні податки та податкові платежі:

- податок на доходи фізичних осіб;

- військовий збір.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що пунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу (підпункт 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України)).

Підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (підпункт «д» в редакції, який діяв на момент спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого зазначеного пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Суд першої інстанції вірно вважав, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу проценти, прощені (анульовані) кредитором та суму прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Така позиція узгоджується з висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 813/3526/17, а тому відповідно до статті 242 КАС України судом першої інстанції правильно враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також судом першої інстанції з`ясовано, що згідно розрахунку заборгованості позивачу анульовано основну суму боргу (кредиту) в розмірі 177135,54 швейцарських франків та суму процентів в розмірі 70 486,33 швейцарських франків.

Суд вірно вважав, що оскільки позивачу анульовано основну суму кредиту, то при визначенні об`єкту оподаткування слід виходити з прощеної суми 177135,54 швейцарських франків, визначеної за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014.

Станом на 01.01.2014 офіційний курс гривні до іноземної валюти (1 швейцарський франк) становив 9,0253 грн. (https://minfin.com.ua/ua/currency/nbu/2014-01-01/), тому 177135,54 швейцарських франків х 9,0253 грн. = 1598701,39 грн.

Суд вірно врахував, що відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України (пункт 167.1 в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачу слід було визначити розмір податку з доходів фізичних осіб та військового збору, наступним чином:

- податок з доходів фізичних осіб: 1218*10*15% = 1827 грн., (1598701,39 - 12180) * 20% = 317304,28 грн. Таким чином, основний платіж становить 319131,28 грн. (1827 + 317304,28). Штрафні (фінансові) санкції 79782,82 грн. (319131,28 * 25%);

- військовий збір: основний платіж становить 23980,52 грн. (1598701,39*15%). Штрафні (фінансові) санкції 5995,13 грн. (23980,52 грн. * 25%).

Суд дійшов вірного висновку, що відповідач при визначенні позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з суми прощеного боргу було завищено податкове зобов`язання, зокрема:

- податковим повідомленням - рішенням № 2 від 22.10.2018 відповідач завищив позивачу зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 831305,22 грн. та за штрафними санкціями - 207 826,30 грн.;

- податковим повідомленням - рішенням № 2 від 22.10.2018 відповідач завищив позивачу зобов`язання за військовим збором на загальну суму 62347,89 грн. та за штрафними санкціями - 15586 грн.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України (пункт 120.1 в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач не подав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік, то відповідач правомірно 22.10.2018 прийняв податкове повідомлення - рішення № 2, яким застосовано до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штраф) в розмірі 170 грн, а тому підставно задовольнив частково позовні вимоги.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року по справі № 500/2252/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.М. Судова-Хомюк

повний текст складено 16.07.2019