Справа № 360/826/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року справа №360/826/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі №360/826/19 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.63-65) просила:

- визнати незаконними дії Білокуракинського ОУПФУ Луганської області щодо відмові у призначенні пенсії на пільгових умовах та визнати за позивачем право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах як працівнику, занятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 після досягнення 50 річного віку і при стажі роботи не менше 10 років на зазначеній роботі;

- зарахувати до пільгового стажу період роботи з 05 жовтня 1987 року по 13 липня 1993 року ученицею та машиністом котельної установи шахти «Білоріченська» ВО «Луганськвугілля», період з 19 липня 1993 року до 22 липня 1997 року машиністом виробничої котельні ВО Луганськвугілля «Енергоуправління», на шахті імені Артема ВО «Луганськвугілля» машиністом виробничої котельні 4-го ст. в період з 31 жовтня 1997 року по 27 жовтня 2000 року, всього 14 років 03 місяці 25 днів, та одночасно визнати, що записи в трудовій книжці є дійсними для отримання пільгової пенсії;

- зобов`язати Білокуракинське ОУПФУ Луганської області призначити та оформити належним чином пільгову пенсію позивачу у відповідності до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, занятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком виробництв, затверджених Кабінетом Міністрів України, після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах з наступного дня з моменту подання позивачем заяви про призначення пенсії з 12 листопада 2018 року.

В обґрунтування позову зазначила, що звернулася до пенсій ного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах 13.11.2018 року.

Білокуракинське ОУПФУ Луганської області відмовило в призначенні пенсії, протиправно не зарахувало спірні періоди роботи позивача.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року, зокрема, залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 107)

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 07 грудня 2018 року № 11/02 «Про результати розгляду заяви».

Визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 28 грудня 2018 року № 706 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1

Зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2018 року про призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи позивача з 26 січня 1988 року по 13 липня 1993 року, з 19 липня 1993 року по 31 жовтня 1997 року, з 01 листопада 1997 року по 27 жовтня 2000 року, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по цій справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням відповідачі звернулися з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Рішенням Комісії при ГУ ПФУ в Луганській області від 07.12.2018 відмовлено позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 19.07.1993 по 31.10.1997 в якості машиніста виробничої котельні на Державному ВАТ «Енергоуправління» - ДП ДХК «Луганськвугілля», оскільки за записами трудової книжки ОСОБА_1 , в довідках, та архівних документах, не підтверджена зайнятість позивача на роботі в шкідливих умовах протягом повного робочого дня.

Уточнюючих довідок позивач не надала в зв`язку з тим, що підприємство розміщено на території, не підконтрольній Україні, а в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформація про пільговий стаж ОСОБА_1 відсутня.

Списком №2, затвердженого КМУ від 11.03.1994 № 162, не передбачена посада «машиніст котла», відсутня атестація робочого місця по підприємству.

Обґрунтування апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Відповідно до Списку №2, затвердженого КМУ від 11.03.1994 № 162, правом на пільгову пенсію користуються машиністи (кочегари) котельних саме на вугіллі та сланці, в тому числі на видаленні золи.

Доказів роботи котельної на вугіллі та сланці позивачем не надано, тому комісія при ГУ ПФУ у Луганській області правильно відмовила позивачу в зарахуванні до пільгового стажу періоду її роботи з 19.07.1993 року по 31.10.1997 року.

Позовні вимоги до Білокуракінського ОУПФУ є безпідставними, оскільки позивач не надала жодного належного документу на підтвердження пільгового характеру роботи в спірні періоди її праці.

В частині відмови в задоволенні позову судове рішення не оскаржується.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Записи в трудовій книжці ОСОБА_1 свідчать, що вона працювала:

з 05.10.1987 року учнем машиніста котельної на шахті «Білоріченська» виробничого об`єднання «Ворошиловградвугілля»;

з 26.01.1988 року по 13.07.1993 року машиністом котельної установки ІІІ розряду виробничої котельні;

з 19.07.1993 року по 31.10.1997 року машиністом виробничої котельні шахти «Артема» по IV розряду Енергоуправління об`єднання «Луганськвугілля»;

03.03.1994 року внесено запис, що рішенням атестаційної комісії підтверджено право на пільгову пенсію за віком список № 2 за професією машиніст (кочегар) котельної, підстава: наказ № 24 від 03.03.1994 року;

22.08.1997 року внесено запис про перейменування підприємства в ДВАТ «Енергоуправління» ДП ДХК «Луганськвугілля»;

З 01.11.1997 по 27.10.2000 року машиністом котла IV розряду на шахті імені Артема виробничого об`єднання «Луганськвугілля». (арк. спр. 13-15).

На підтвердження проведення атестації робочих місць в період праці ОСОБА_1 машиністом котельної установки виробничої котельні на шахті «Білоріченська» ВО «Ворошиловградвугілля» з 26.01.1988 року по 13.07.1993 року, позивачем надано: наказ ВО «Луганськвугілля» шахта «Білоріченська» від 30.12.1994 № 605 «Про підсумки атестації робочих місць на поверхні шахти «Білоріченська», за яким в розділі Список №2 під №12 визначена посада «машиністи котельних установок (кочегари) виробничих котельних»; довідку ПАТ «Шахта «Білоріченська» від 24.04.2015 № 14-37, якою підтверджено атестацію робочих місць по умовам праці, згідно з наказом № 167 від 07.04.1995, Держекспертизою умов праці по професії машиніст котельної установки (арк. спр. 49-52).

Особовою карткою ОСОБА_1 підтверджено, що професія «машиніст котельної» є основною професією позивача; загальний стаж позивача рахується з 17.07.1984 року, безперервний з 21.08.1985 року (арк. спр. 20-21).

Як свідчить довідка від 01.04.2016 року №267, видана шахтою імені Артема ДУП «Центруголь», повторна атестація на шахті проведена 18.06.1998 року у відповідності до вимог практичних рекомендацій по її проведенню, затверджених постановою КМУ від 01.08.1992 № 442, атестація по підприємству є дійсною лише з 18.06.1993 року (арк. спр. 41).

Наказом ДВАТ шахта «ім. Артема» від 18.06.1998 року №350 «Про результати атестації робочих місць по умовам праці», зокрема, затверджено перелік робочих місць керівників, повязаних з роботою в підземних умовах, підтверджуючих право на пільгову пенсію за Списком № 2 (Додаток 2). В даному переліку під №14 визначена посада «машиніст (кочегар) котельної на вугіллі, у тому числі зайняті на видаленні золи» (арк. спр. 43-44).

Довідкою шахти імені Артема ДУП «Центруголь» від 23.06.2016 року №510 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працювала на ДВАТ «Шахта імені Артема» з 01.11.1997 року по 26.10.2000 року машиністом (кочегаром) котельної установки на вугіллі на виробничій ділянці Котельня шахти Артема. В трудовій книжці при прийомі на роботу професія «машиніст котла» записана не точно, відповідно до ЕТКС 1988 року передбачена професія «машиніст (кочегар) котельної установки на вугіллі» (арк. спр. 48).

13.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (арк. спр. 86).

17.11.2018 позивач звернулася до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення (перерахунок) пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при ГУПФУ в Луганській області з заявою про підтвердження стажу роботи (арк. спр. 88).

Рішенням Комісії при ГУПФУ від 07.12.2018 за № 11/02 відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 19.07.1993 року по 31.10.1997 року машиністом виробничої котельні на ДВАТ «Енергоуправління» - ДП ДХК «Луганськвугілля», оскільки за інформацією, викладеною у трудовій книжці позивача, у довідках та копіях документів, оформлених архівною установою, не вбачається повна зайнятість на роботі в шкідливих умовах протягом робочого дня та не надається можливим визначити процес роботи котельні саме на вугіллі й сланці (арк. спр. 90-91).

Рішенням від 28.12.2018 року №706 Білокуракинське ОУПФУ Луганської області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з підстав відсутністі необхідного пільгового стажу відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (арк. спр. 92-96).

При цьому пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи:

з 26.01.1988 року по 13.07.1993 року на шахті «Білоріченська» виробничого об`єднання «Ворошиловградвугілля» - позивачем не надано довідки, які уточнює пільговий характер роботи машиністом котельної установки, а в трудовій книжці позивача відсутні записи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме відомості про зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та відомості про результати атестації робочих місць;

з 19.07.1993 року по 31.10.1997 року на шахті ім. Артема ДВАТ «Енергоуправління» - ДП ДХК «Луганськвугілля» - рішенням Комісії при ГУПФУ від 07.12.2018 за № 11/02 відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 19.07.1993 по 31.10.1997 в якості машиніста виробничої котельні на Державному відкритому акціонерному товаристві «Енергоуправління» - дочірнє підприємство державної холдингової компанії «Луганськвугілля» у звязку з тим, що за інформацією, викладеною у трудовій книжці позивача, у довідках та копіях документів, оформлених архівною установою, не вбачається повна зайнятість на роботі в шкідливих умовах протягом робочого дня та не надається можливим визначити процес роботи котельні саме на вугіллі й сланці;

з 01.11.1997 року по 27.10.2000 року на шахті ім. Артема ВО «Луганськвугілля» - посада «машиніста котла» не передбачена жодними Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача, наказами про проведення атестації робочих місць, іншими, наданими ОСОБА_1 документами, підтверджено пільгових характер роботи позивача в спірні періоди часу. Тому відповідачі протиправно не зарахували спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу за Списком №2.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі - Закон №1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Згідно з ч.1 ст.114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними, […] 52 років - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.

Аналогічні положення містяться в пункті «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за період часу з 26.01.1988 року по 13.07.1993 року машиністом котельної установки ІІІ розряду виробничої котельні на шахті «Білорічінська» ВО «Ворошиловградвугілля», зазначена посада передбачена Списком №2, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 року №162, наданими позивачем наказами підтверджено проведення атестації робочого місця машиніста котельної установки виробничої колтельні на шахті «Білоріченська» ВО «Ворошиловградвугілля» у вищезазначений період роботи позивача, - період роботи з 26.01.1988 року по 13.07.1993 року повинен зараховуватися в пільговий стаж без наявності уточнюючих довідок.

Таким чином, є неприйнятними доводи апелянта про надання позивачем уточнюючих довідок для підтвердження пільгового характеру її роботи з 26.01.1988 року по 13.07.1993 року.

Щодо незарахування пенсійним органом періоду роботи позивача з 01.11.1997 року по 27.10.2000 року на шахті ім. Артема ВО «Луганськвугілля».

Підставою відмови в зарахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи відповідачем визначено, що посада «машиніст котла» не передбачена жодними Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які були чинні в спірні періоди роботи позивача.

Розділом XXXIII Списку № 2 «загальні професії» включено машиністів (кочегарів) котельних (на вугіллі й сланці), у тому числі зайнятих на видаленні золи.

Дійсно, в трудовій книжці позивача зазначено, що у спірний період часу вона працювала на посаді «машиніст котла IV розряду»

Матеріалами справи підтверджено проведення атестації на шахті ім.. Артема у спірний період часу, за якою підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 на посаді «машиніст (кочегар) котельної на вугіллі, у тому числі зайняті на видаленні золи».

Довідкою шахти імені Артема ДУП «Центруголь» від 23.06.2016 № 510 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працювала на ДВАТ «Шахта імені Артема» з 01.11.1997 року по 26.10.2000 року машиністом (кочегаром) котельної установки на вугіллі на виробничій ділянці Котельня шахти Артема.

В трудовій книжці помилково записана іі посада як «машиніст котла».

Суд зазначає, що на штампі уточнюючої довідки зазначено населений пункт, яке в свою чергу, відноситься до населених пунктів, визначених Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

Проте, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території Луганської області.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен був взяти до уваги інформацію зазначену у довідці, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд зазначає, що інформація, яка міститься в довідці про пільговий стаж позивача, виданої шахти імені Артема ДУП «Центруголь» від 23.06.2016 № 510 в сукупності з фактичними даними, які відображені в трудовій книжці позивача, містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, - підтверджують, що позивач працювала з 01.11.1997 року по 27.10.2000 року на шахті ім. Артема ВО «Луганськвугілля» на посаді машиніста котельної установки на вугіллі на виробничій ділянці Котельня шахти Артема, що передбачено Списком №2.

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач неправомірно відмовив зарахувати в пільговий стаж позивача період його роботи на шахті ім. Артема ВО «Луганськвугілля» з 01.11.1997 року по 27.10.2000 року.

Щодо незарахування періодів роботи позивача з 19.07.1993 по 31.10.1997 на шахті ім. Артема ДВАТ «Енергоуправління» - ДП ДХК «Луганськвугілля».

Підставою відмови в зарахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи зазначено рішення Комісії при ГУПФУ від 07.12.2018 за № 11/02, яка відмовила в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 19.07.1993 року по 31.10.1997 року в зв`язку з не підтвердженням повної зайнятості позивача на роботі в шкідливих умовах протягом робочого дня, неможливістю визначити процес роботи котельні.

Як вже зазначалося вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка відповідно до ст..62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Трудова книжка позивача, а також особова картка ОСОБА_1 , накази про атестацію, уточнююча довідка в своїй сукупності свідчать про те, що позивач у спірний період часу працювала на посаді «машиніст (кочегар) котельної, посада віднесена до Списку №2, робота на якій за наслідками атестації дає право на пенсію на пільгових умовах.

На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідачів про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, про відмову в зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу роботи, - не відповідають вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірними, а тому суд першої інстанції вірно, з огляду на обрання ефективного способу захисту порушеного права позивача, вийшов за межі позовних вимог та скасував рішення відповідачів з зобов`язанням Білокуракінського ОУПФУ Луганської області зарахувати спірні періоди роботи позивача до її пільгового стажу та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.11.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийняти рішення з врахуванням до пільгового стажу спірних періодів.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі №360/826/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі №360/826/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 16 липня 2019 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 липня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова