Справа № 640/3486/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2019 року № 640/3486/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації
провизнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить визнати протиправними дії та рішення відповідача про відмову у встановленні статусу інваліда війни.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, залучався до складу формувань Цивільної оборони та має ІІ групу інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання статусу інваліда війни з видачею посвідчення встановленого зразка.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив про те, що позивачем до заяви про видачу йому посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни" не було додано жодного документу на підтвердження його безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони, з огляду на що були відсутні підстави для її задоволення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 09.09.1985 працював машиністом автокрану в Київському управлінні механізації - 36 тресту "Промтехмонтаж - 2" ГОЛОВЦЕНТРОПРОМТЕХМОНТАЖ Міністерства монтажних і спеціальних будівельних робіт та був відряджений до м. Чорнобиль, де приймав участь у ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями трудової книжки, посвідчення про відрядження № 2870, перепустки № 034930 .

Внаслідок виконуваних робіт позивач отримав захворювання, а в подальшому інвалідність, яка пов`язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки МСЕК серія КИ -1 № 085253 від 19.05.2004 позивачу з 01.05.2004 довічно встановлено другу групу інвалідності. На даний час позивач є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії І, що підтверджується посвідченням особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 з вкладною № НОМЕР_5 від 27.05.2004.

ОСОБА_1 подано до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації заяву зареєстровану 28.01.2019 КБУ "Контактний центр міста Києва" за № Т-1361/1 щодо видачі йому посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни". В зазначеній заяві позивачем вказано про те, що довідка МСЕК, де вказана група та причини інвалідності на підставі якої згідно пункту 10 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 видається посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни" є в особовій справі Управління. До зазначеної заяви додано копію довіреності.

Листом від 29.01.2019 № 100/06-850 Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації повідомило наступне: "Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII) визначений правовий статус ветеранів війни.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закон №3551-ХІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Умовами для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII, є:

1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Положення про Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 ( далі - Положення) регулює правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни. Згідно з пунктом 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551-XII, на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до пунктів 7 і 10 Положення «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки медико - соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення ОСОБА_1 необхідно надати наступні документи:

наказ чи розпорядження про залучення підприємства до складу формувань Цивільної оборони;

розпорядження по підприємству про залучення його до складу зазначеного формування;

відомості про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.

Отже, на підставі документів, які зберігаються в особовій справі ОСОБА_1 по встановленню статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії І видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни не має можливості, тому що для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХП), окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, необхідна наявність умови щодо прийняття такою особою участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони."

ОСОБА_1 подано до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації заяву зареєстровану 04.02.2019 КБУ "Контактний центр міста Києва" за № Т-1578/1 щодо перегляду відмови від 28.01.2019 № Т-1361, оскільки набуття (встановлення, установлення) статусу: "особа з інвалідністю внаслідок війни" на даний час законодавчо не врегульовано.

Листом від 29.01.2019 № 100/06-850 Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації повідомило наступне: "Отже, на підставі документів, які зберігаються в особовій справі ОСОБА_1 по встановленню статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії І ридати Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни не має можливості, тому що для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII), окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській AEC, необхідна наявність умови щодо прийняття такою особою участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

До відома: у відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 (настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), статут військ Цивільної оборони (СРСР), цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов`язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років.

У 1986 році в Україні діяв Штаб цивільної оборони, що мав у своєму розпорядженні військові формування цивільної оборони і цивільні загони (невоєнізовані формування), які створювалися за відповідними розпорядженнями обласних штабів цивільної оборони на підприємствах,

У ці загони включалися громадяни різних професій, але за штатом такого загону вони виконували інші обов`язки (санітарів, дозиметристів, дезактиваторів, тощо)

У зв`язку з аварією на ЧАЕС такі загони (підрозділи) за відповідними розпорядженнями штабів залучалися до роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Залучення формувань Цивільної оборони до участі з ліквідації аварії на ЧАЕС здійснювалося відповідно до планів Цивільної оборони відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до листа Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 14.08.2006 № 04-9492/281, в ліквідації аварії на ЧАЕС брали участь три зведені загони Цивільної оборони: Київської, Житомирської та Чернігівської областей.

План цивільної оборони в період аварії на ЧАЕС не вводився (не було відповідного доручення Уряду СРСР)."

Позивач вважаючи, що за результатами розгляду його заяви йому не було видано "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" за відсутності на те правових підстав звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду не були порушені з огляду на наступне.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частиною другою статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», необхідною є одночасна наявність обставин: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до положень частини першої статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 №90, передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Позивачем на підтвердження факту того, що він приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, залучався до складу формувань Цивільної оборони, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії та має ІІ групу інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи надано суду копії наступних документів: трудової книжки, посвідчення про відрядження № 2870, перепустки № 034930, довідки МСЕК серія КИ-1 № 085253 від 19.05.2004, посвідченням особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 з вкладною № НОМЕР_5 від 27.05.2004.

Відповідно до копії заяви позивача зареєстрованої 28.01.2019 щодо видачі йому "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" в ній зазначено про те, що довідка МСЕК, де вказана група та причини інвалідності на підставі якої згідно пункту 10 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 видається посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни" є в особовій справі Управління. До зазначеної заяви додано копію довіреності та до неї додано копію довіреності.

Згідно з копією заяви позивача від 31.01.2019 щодо перегляду відмови по заяві від 28.01.2019 № Т-1361 до неї позивачем додано офіційний документ Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Дані обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частиною другою статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, щодо участі такої особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Як зазначено у пояснювальній записці до проекту Закону (від 06.02.2003 рестр. №3078) про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (щодо осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони), який був прийнятий 15.06.2004 за №1770-IV та набув чинності 08.07.2004 та яким, власне, і було доповнено частину другу статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пунктом 9, «з перших днів аварії на Чорнобильській АЕС 1300 осіб, залучених до мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони Чернігівської, Житомирської та Київської областей, виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення. На той час загони Цивільної оборони знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню».

Отже, окрім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Факт того, що до заяв зареєстрованих 28.01.2019 та 31.01.2019 ним не було додано документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивачем не заперечується та про це безпосередньо зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Дана обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункту 1 частина перша стаття 9 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Аналогічну позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 10.05.2018 по справі №279/12162/15-а (провадження К/9901/14487/18), від 07.06.2018 по справі №377/797/17 (провадження №К/9901/5706/17).

«У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Ці обставини, як правильно зазначив відповідач, свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом №796-ХІІ. Водночас для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ) окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон № 3552-ХІІ містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.»

З огляду на зазначене, оскільки позивачем до заяви щодо видачі йому "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" зареєстрованої 28.01.2019 та до заяви від 31.01.2019 щодо перегляду відмови по заяві від 28.01.2019 № Т-1361 не було додано документів, які б свідчили про залучення позивача саме до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни відповідно до положень встановлених пунктом 9 частиною другою статті 7 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (03040, м. Київ, вул. Ломоносова, 5/3, ) про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов