Справа № 160/7750/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7750/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., секретар судового засідання - Яковенко О.М., за участю представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Якимова Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу

Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року в адміністративній справі №160/7750/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Захарчук-Борисенко Н.В., повний текст рішення складено 18.02.2019 року)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області "Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами" №ДН-1334/268/АВ/ТД-ФС/564 від 25.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивачем не було допущено порушень трудового законодавства України, зокрема, Кодексу законів про працю України, а тому, у відповідача були відсутні підстави для вжиття заходів до притягнення позивача до відповідальності та винесені спірної постанови.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області "Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами" №ДН-1334/268/АВ/ТД-ФС/564 від 25.09.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу Головного управління від 03.09.2018 року № 717-1, на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 04.09.2018 року № 88/4.3-н головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні Іващенко Ігоря Івановича в період з 04.09.2018р. по 05.09.2018р. проведено інспекційне відвідування позивача ФОП ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_2 магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" та АДРЕСА_3 магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин.

За результатами інспекційного відвідування був складений акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН-1334/268/АВ від 05.09.2018 року, яким встановлено наступні порушення:

- в порушення ч.1 ст.24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 р, ФОП ОСОБА_2 трудові відношення з продавцями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в письмовій формі не було укладено, але працівників фактично було допущено до роботи з 29.08.2018 р. і 01.09.2018 р. відповідно;

- відсутність санітарної книжки продавця ОСОБА_4 продовольчих товарів є порушення ч.2 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 р. зі змінами та доповненнями;

- в порушення ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 р. зі змінами та доповненнями, працівниця ОСОБА_4 і ОСОБА_3 допущені до роботи без оформлення наказів та повідомлення ДФС України про прийняття на роботу;

- до інспектування не надано жодних документів щодо ознайомлення найманих працівників з технікою безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці, протипожежної охорони, що свідчить про їх відсутність, що є порушенням до ст. 29 КЗпП;

- порушення вимог п.2.5 гл.2 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", а саме порушено норму законодавства в частині не ознайомлення працівників під розпис в особовій картці із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення або переведення;

- в порушення абз.5 п.7.1 гл.7 Інструкції №38 Книга обліку трудових книжок і вкладишів до них не ведеться.

На підставі акта № ДН-1334/268/АВ винесено припис про усунення виявлених порушень № ДН-1334/268/АВ/П від 05.09.2018 року, яким приписано:

- забезпечити виконання вимог ч.1 ст.21 і ч.1,2 і3 ст. 24 КЗпП України і постанови КМУ від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу";

- забезпечити виконання вимог ст.29 КЗпП України від 10.12.1971 із змінами і доповненнями;

- забезпечити виконання вимог ч.2 ст.24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 зі змінами і доповненнями;

- забезпечити виконання вимог абзацу 5 п.7.1 глави 7 Інструкції №58 Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них.

Згідно з приписом позивачу надано строк до 19.09.2018 року для усунення порушень та інформування про виконання вимог припису.

25.09.2018 року на підставі акта інспекційного відвідування від 05.09.2018 року №ДН1334/268/АВ, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1334/268/АВ/ТД-ФС/564, якою накладено на ФОП ОСОБА_2 штраф у розмірі 223380,00 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 20.09.2007 року № 877-V заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення про Управління Держпраці, Управління Держпраці має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.

16.05.2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів тощо.

Підпунктом 5 абз.1 п. 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться, в тому числі, за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно п.8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Відповідно до п.11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідно до п.п.19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з п. 21 Порядку № 295 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктом 27 Порядку № 295 встановлено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п. 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З аналізу даних правових норм слідує, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. При цьому однією із підстав інспекційного відвідування є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення виплати заробітної плати не у повному обсязі, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством.

За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти виплати заробітної плати не у повному обсязі, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Так, в ході інспекційного відвідування, розпочатого 04.09.2018 року об 14 год. 00 хв. було встановлено, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" (АДРЕСА_3) на робочому місці знаходилась продавець ОСОБА_3 , яка надала санітарну книжку та в усній формі доповіла, що працює у магазині з 29.08.2018 року, та знаходиться на стажуванні у ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується договором цивільно-правового характеру про надання послуг по організації реклами та реалізації товару, термін дії договору 15 діб.

04.09.2018 року між позивачем та ОСОБА_3 було складено акт приймання-передачі виконаної роботи (наданих послуг) і виплачена їй винагорода, що підтверджується відомістю на виплату грошей за 04.09.2018 року.

Також, 04.09.2018 року між позивачем та ОСОБА_3 було прийняту згоду на оформлення ОСОБА_3 по трудовому договору продавцем, про що було складено наказ про прийняття на роботу №2 від 04.09.2018 року та подано до органів ДФС України повідомлення про прийняття на роботу.

Відповідно до повідомлення до Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу ОСОБА_3 прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_2 04.09.2018 року на підставі наказу про прийняття на роботу від 04.09.2018 року із зазначенням дати виходу на роботу 05.09.2018 року.

У судовому засіданні суду першої інстанції було допитана у якості свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що працює у ФОП ОСОБА_2 з 05.09.2018 року та помилково зазначила працівникам інспекції при перевірці дату виходу на роботу 29.08.2018 року замість вірної дати 05.09.2018 року, оскільки в цей час лише проходила у позивача стажування та ознайомлювалась з обсягом роботи.

Також з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 прийнята на роботу з 04.09.2018 року відповідно до наказу про прийняття на роботу №1 від 03.09.2018 року.

Повідомлення про прийняття працівника на роботу до Покровського відділення Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було надано позивачем 03.09.2018 року, а тому станом на час інспекційного відвідування (04.09.2018 року) гр. ОСОБА_4 мала право виконувати обов`язки продавця продовольчими товарами, про що вірно зазначив суду першої інстанції у своєму рішенні.

02.09.2018 року ОСОБА_4 ознайомлювалась із майбутнім робочим місцем та колективом і також не приступала до обов`язків продавця.

03.09.2018 року ОСОБА_4 було подано заяву з проханням про прийняття на роботу продавцем продовольчих товарів і складено відповідний наказ №1 від 03.09.2018 року щодо прийняття ОСОБА_4 з 04.09.2018 року на роботу по трудовому договору продавцем продовольчих товарів.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції у якості свідка ОСОБА_4 , пояснила, що працювала у ФОП ОСОБА_2 лише після того, як була ознайомлена із наказом №1 від 03.09.2018 року про прийняття на роботу ОСОБА_4 .

При цьому, в матеріалах справи також міститься повідомлення до Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 03.09.2018 року на підставі наказу про прийняття на роботу від 03.09.2018 року із зазначеною датою роботи 04.09.2018 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що показання свідків та наявні в матеріалах справи письмові докази спростовують зазначені в акті порушення допущені позивачем в частині трудових відносин з продавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про не укладання в письмовій формі та допущення вказаних осіб до роботи без оформлення наказів та повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року в адміністративній справі №160/7750/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року в адміністративній справі №160/7750/18 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 03 липня 2019 року, в повному обсязі постанова складена 15 липня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва