Справа № 362/368/19
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 362/368/19
Провадження 2-а/362/56/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2019 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України в м. Василькові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції УПП в м. Києві ДПП Сікач Олександра Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати дії інспектора патрульної поліції УПП в м. Києві ДПП Сікач О.В. протиправними та скасувати постанову НК№ 559440 від 11.01.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги мотивував тим, що11 січня 2019 року інспектором патрульної поліції УШІ в м. Києві було винесено постанову НК№ 559440 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , нібито перевищив встановлене обмеження швидкості на 26 км/год в межах населеного пункту.

Він вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Сікач О .В. звернувся до ОСОБА_1 11.01.2019 року о 10.20 за адресою м.Київ, Проспект перемоги, попросив надати водійське посвідчення та документ про реєстрацію транспортного засобу ніби то для їх перевірки, перед цим зазначивши, що водій ніби то перевищив швидкість. 11.01.2019 року о 10.30, за тією ж адресою, інспектор Сікач О.В. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Проте, фактично розгляду справи взагалі не відбувалось. Коли він підійшов до службового автомобілю, де знаходився інспектор Сікач О.В. , він закінчував заповнювати Бланк постанови про адміністративне правопорушення, який був у нього заздалегідь Заповнений окрім прізвища і реквізитів порушника. Дії вказаного інспектора суттєво порушують його права, а саме, йому не було дано можливість заявити клопотання про необхідність залучення до розгляду справи адвоката або захисника, а оскільки він являюсь інвалідом війни другої групи він має право на розгляд справи за участі захисника наданого державою. Не надано можливості заявити клопотання про перенос часу та місця розгляду справи з метою підготовки захисту, не надано можливості ознайомитись із доказами по справі, оскільки будь-які докази фактично відсутні.

Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової соби, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, іе були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які еруть участь у розгляді справи. На його думку, своїми діями, Сікач О.В. грубо порушив вимоги т.ст.278,279 КУпАП, крім того, Сікач О.В. позбавив його можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП, відповідач Сікач О.В. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278,279 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 53,54).

Відповідач або його представник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с.52). 07 березня 2019 року до суду направив відзив на позовну заяву, в якому просив у позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, оскільки оскаржувана Постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, та просив проводити розгляд справи за його відсутності (а.с. 24-28).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 та ч. 4 ст. 229 КАС України розгляд справи 19 червня 2019 року відбувався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши позиції сторін, ознайомившись із матеріалами справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №559440 від 11.01.2019 року застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., оскільки 11.01.2019 року о 10 год. 24 хв. в м. Київ просп. Перемоги водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 76 км/год при цьому порушив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 26 км/год, швидкість вимірювалась приладом «TruCam LTI 20/20», чим порушив п.п. 12.4, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

За п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Так, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП, положення ст. 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП , уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Окрім того, аналіз п. 2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП ) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Разом з тим, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач не надав можливості йому скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідженими у справі доказами достовірно встановлено факт складання відповідачем оскаржуваної постанови.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Але, всупереч вимогам КУпАП та Інструкції, з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідач порушив, а саме: не роз`яснив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не заслухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не дослідив докази вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а також не надав можливість заявити клопотання, зокрема право на забезпечення участі у розгляді справи захисника.

Проте, відповідачем жодним доказом не було доведено факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б їх обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню, а позовні вимоги до задоволення.

Керуючись частиною 1 статті 122, статтями 280, 283, 284, 293 КпАП України, статтями 2, 6, 19, 77, 78, 159, 242-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції УПП в м. Києві ДПП Сікач Олександра Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК№ 559440 від 11.01.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати та провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко