Справа № 440/1743/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1743/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Служби безпеки України в Полтавській області в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу середнього заробітку в розмірі 53537,40 грн. за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток у розмірі 53537,40 грн. за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у цій справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на несвоєчасність здійснення відповідачем виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні останнього, що є підставою для стягнення з Управління Служби безпеки України в Полтавській області суми середнього заробітку за весь час затримки такого розрахунку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні).

11 червня 2019 року судом одержано відзив Управління Служби безпеки України в Полтавській області на позов, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на відсутність цільових бюджетних асигнувань для виплати одноразової грошової допомоги станом на дату звільнення ОСОБА_1 . При цьому відповідач вказує на те, що з дня звільнення позивача ним вживались заходи для забезпечення виплати вказаної допомоги (щомісяця до фінансово-економічного Управління Служби безпеки України надсилались відповідні заявки), однак цільові кошти відповідачу виділено лише лютому 2019 року, що зумовило виконання повного розрахунку з позивачем. Разом із тим, представник відповідача наполягає на тому, що Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивач не був працівником та не отримував заробітну плату в розумінні КЗпПУ, а проходив військову службу та отримував грошове забезпечення. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що під час здійснення розрахунку суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню за весь час затримки розрахунку при звільненні з Управління Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 останнім допущено методологічну помилку, а відтак стягненню на користь позивача підлягає сума 54239,80 грн., однак ініціатор звернення пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовом, з огляду на що його належить залишити без розгляду /а.с. 30-39/.

У відповіді на відзив від 02 липня 2019 року позивач звернув увагу на те, що право особи на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні не може ставитись у залежність від наявності цільових бюджетних асигнувань, а також надав пояснення з приводу дотримання строку звернення до адміністративного суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того вказав, що оскільки спеціальним законодавством не встановлений порядок розрахунку середнього заробітку та відповідач свого розрахунку, то застосуванню підлягають норми загального (трудового) законодавства, тобто Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів № 100 від 08 лютого 1995 року. /а.с. 79-80/.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Наказом Служби безпеки України в Полтавській області № 1424-ос від 03 листопада 2018 року позивача звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України з 15 листопада 2018 року, а також зазначено, що календарна служба для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 складає 24 роки /а.с. 22/.

Видатковим касовим ордером № 128 від 27 лютого 2019 року підтверджено, що фактично одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 189843,98 грн. виплачена ОСОБА_1 27 лютого 2019 року /а.с. 63/.

Посилаючись на затримку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача та стягнення середнього заробітку за час всієї затримки розрахунку при звільненні в сумі 53537,40 грн. за весь час затримки розрахунку при звільненні в порядку статей 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Частиною другою статті 27 Закону № 2229-XII передбачено, що військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з пунктом 10 постанови КМУ № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 14 постанови КМУ № 393 одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Вищенаведені нормативно-правові акти регулюють порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Служби безпеки України та не передбачають виплату грошової компенсації за затримку розрахунку.

В той же час така виплата передбачена Кодексом законів про працю України (далі - КЗпПУ).

Так, згідно із частиною першою статті 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У практиці застосування наведених норм (постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 820/1363/17 та від 26 квітня 2019 року у справі № 806/536/16) Верховний Суд неодноразово вказував на те, що якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини застосуванню підлягає загальне (в дослідженому випадку - трудове) законодавство.

З огляду на неврегульованість спеціальним законодавством питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовця, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпПУ, зокрема, стаття 117, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні при наявності факту порушення власником строку розрахунку та вини власника.

Матеріалами справи підтверджено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачена позивачу несвоєчасно та з вини відповідача, адже право особи на отримання грошових коштів не може бути поставлено в залежність від наявності бюджетних асигнувань, про що також зазначав Верховний Суд (постанова від 14 березня 2019 року у справі № 820/660/17).

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, знаючи про намір позивача щодо звільнення в листопаді 2018 року, не забезпечив коштів на виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні.

За викладених обставин, доводи відповідача про відсутність грошових коштів на виплату позивачу одноразової грошової допомоги у день звільнення, а також про вжиття відповідачем заходів, спрямованих на отримання грошових коштів, шляхом направлення до Фінансово-економічного управління СБУ відповідних заявок не визнаються судом переконливими.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку, тобто з 16 листопада 2018 року по 26 лютого 2019 року.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 802/1052/17-а, за відсутності іншого законодавства розрахунок розміру середнього заробітку слід проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок №100).

Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності.

Підпунктом "л" пункту 1 Порядку № 100 передбачено, що цей порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується і в інших (не передбачених пунктом 1) випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до довідки Управління Служби безпеки України в Полтавській області № 66/21-217 від 10 липня 2019 року сума грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 2 календарних місяці перед звільненням склала 32122,50 грн. (за вересень 2018 року - 16061,25 грн. та жовтень 2018 року - 16061,25 грн.) /а.с. 87/.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення за два місяці, що передують звільненню, складає 764,82 грн. ( 32122,50 грн. : 42 (робочих дні у вересні та жовтні 2018 року).

Затримка виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 16 листопада 2018 року по 26 лютого 2019 року становить 70 робочих днів (11 робочих дні у листопаді 2018 року + 20 робочих днів у грудні 2018 року + 21 робочий день у січні 2019 року + 18 робочих дні у лютому 2019 року).

З урахуванням викладеного, стягненню з Управління СБУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 53537,40 грн. (764,82 грн. х 70 робочих днів).

Слід зауважити, що відповідачем не надано доказів наявності підстав для розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача з урахуванням кількості календарних днів затримки розрахунку при звільненні, а відтак наведений у відзиві на позов контррозрахунок Управління Служби безпеки України в Полтавській області як і доводи відповідача про наявність в розрахунках позивача методологічної помилки - відхиляються судом.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Управління Служби безпеки України в Полтавській області подати звіт про виконання судового рішення задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписом вказаної норми покладення такого зобов`язання на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач після набрання рішенням суду законної сили буде ухилятися від вчинення дій на виконання судового рішення.

Підстави для розподілу судових витрат у розумінні статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України в Полтавській області (вул. Соборності, 39, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Полтавській області (вул. Соборності, 39, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середнього заробітку за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку в розмірі 53537 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять сім) гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Полтавській області (вул. Соборності, 39, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку в розмірі 53537 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять сім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова