Справа № 160/2011/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2011/19

головуючий суддя І інстанції Віхрова В.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року в адміністративній справі № 160/2011/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати неправомірними дії відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 12 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з відмови у нарахуванні пенсії у зв`язку з втратою годувальника неправомірними;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 і призначити та проводити щомісячні виплати зазначеної пенсії з дати звернення до відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 12 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме з 01.12.2017 р., з виплатою заборгованості, що утворилася.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 з дати звернення - 25.01.2019 р., з виплатою заборгованості, що утворилася.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалите нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що за приписами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обов`язковою умовою для набуття позивачем права на пенсію є наявність відповідного страхового стажу для визначення пенсійного віку особи на день виходу на пенсію (в сукупності).

ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.12.2017 року ОСОБА_1 звернулась до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 12 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду поданих документів, листом відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 12 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №2205/03-16/27 позивача було повідомлено про неможливість призначення пенсії по втраті годувальника у зв`язку із відсутністю довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданою відділом реєстрації місця проживання громадян.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2018 року (справа № 210/5142/18, провадження № 2/210/2136/18) встановлено юридичний факт сумісного проживання ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15.08.2017 р. по день смерті останнього за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набрало законної сили 22.01.2019 року.

25.01.2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 12 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Відділу з питань виплати пенсії № 13 Управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в задоволенні вказаної заяви позивача було відмовлено.

Вказана відмова була обґрунтована тим, що позивач не має права на призначення пенсії, оскільки її страховий стаж складає 7 років 6 місяців 28 днів, а у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії мають особи при наявності страхового стажу не менше 15 років.

Не погодившись з вказаними доводами пенсійного органу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при відмові у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні та до яких, зокрема, відносяться чоловік або дружина померлого годувальника, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника були висновки останнього, стосовно відсутності у останньої достатнього страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за приписами ст.ст. 26, 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підставою для визначення непрацездатності члена сім`ї померлого годувальника, зокрема, дружини (чоловіка) в цілях визначення права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, є досягнення останніми саме пенсійного віку необхідного для призначення пенсії за віком.

Як свідчать встановлені обставини справи, 15.08.2017 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (актовий запис №404), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 04.11.1980 року ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.11.2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим, 24.10.2018 року остання досягла 60-річного віку.

Таким чином, оскільки станом на час звернення позивача за призначенням пенсії, а саме 25.01.2019 року, позивач досягла 60 річного віку, тобто пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то в розумінні приписів ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» остання вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника ( ОСОБА_2 ) та відповідно мала право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за виключенням наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко