Справа № 0440/6299/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6299/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року (суддя Барановський Р.А.) в адміністративній справі №0440/6299/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, податкові повідомлення-рішення від 18.06.2018 № на суму 186081,00 грн, № на суму 465202,50 грн., № на суму 165428,09 грн., №024251305 на суму 510,00 грн., від 22.05.2018 № на суму 11488,04 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.06.2018 року № Ф - на суму 132223,12 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.06.2018 року № на суму 21608,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1. вказувала на порушення при складанні акту податкової перевірки, в якому відсутні посилання на первинні документи при викладенні виявлених порушень, у тому числі, щодо заниження чистого оподатковуваного доходу за 2016 та 2017 роки. Також, позивач зауважила, що під час перевірки нею були надані всі первинні документи, що підтверджують придбання та реалізацію товару. На думку позивача, неврахування документів призвело до безпідставного висновку про порушення вимог податкового законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує наступне.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 18.06.2018 на суму 165428,09 грн., яким було визначено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 165427,0 9 грн., апелянт вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку щодо правомірності визначення відповідачем заниження оподатковуваного доходу позивачем на суму 612696,00 грн. лише з аналізу правовідносин, що склались між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , не зважаючи на те, що оборот за даним контрагентом складає лише 116489,00 грн., що значно менше, ніж сума встановленої розбіжності відповідачем. Суд жодним чином не проводить аналіз правовідносин за іншими контрагентами позивача, не дає належної правової оцінки первинним документам щодо відносин з контрагентами - ТОВ «АВІАС - 2000», ТОВ «АГРОФІРМА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА», ТОВ «РАТІБОР ТД», ФОП ОСОБА_3 , не звертає уваги на посилання позивача на первинні документи за вищезазначеними контрагентами, яке викладене в адміністративному позові.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 22.05.2018 на суму 11488,04 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф - від 18.06.2018 в розмірі 132223,12 грн. Зазначені рішення відповідача є похідними від податкового повідомлення - рішення № від 18.06.2018 р. на суму 165427,09 грн. оскільки внесок на загальнообов`язкове державне страхування та військовий збір нараховується з чистого оподатковуваного доходу.

Щодо правомірності формування відповідачем податкових повідомлень - рішень № від 18.06.2018 на суму 186081,00 грн., № на суму 465202,50 грн. скаржник стверджує, що судом жодним чином не досліджувалось за якими саме операціями не зареєстровано податкові накладні, чи повинен був позивач визначити суму умовного продажу, складати та реєструвати податкові накладні, за які саме періоди не зареєстровані податкові накладні, за якими групами товарів, жодним чином не досліджувалась первинна документація, що надавалась позивачем під час перевірки та під час надання заперечень до Акту. Також, відсутній перелік первинних документів, що підтверджують факт встановленого порушення.

Щодо рішення № від 18.06.2018 в розмірі 21608,46 грн., за яким позивачу нараховано штрафні санкції, які є наслідком протиправного донарахування 132223,12 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивач вважає, що донарахування єдиного внеску є похідним від податкового повідомлення - рішення № , яке в свою чергу є таким, що підлягає скасуванню з викладених в апеляційній скарзі підстав.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі. Разом з тим, визнав допущене позивачем порушення, яке полягало у не веденні книги обліку доходів і витрат, і не заперечував проти застосованого штрафу податковим повідомленням-рішенням № 024251305 від 18.06.2018 на суму 510 грн.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець від 05.12.2007.

До основних видів економічної діяльності позивача (за КВЕД) належить:

46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами;

46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами;

46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами;

46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами;

46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами;

46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками;

46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;

46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення;

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний);

49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

52.10 Складське господарство;

62.01 Комп`ютерне програмування;

62.02 Консультування з питань інформатизації.

ФОП ОСОБА_1 . перебуває на податковому обліку у контролюючих органах від 06.12.2007 за №23047 (в т.ч. як платник податку на додану вартість (далі-ПДВ) від 01.01.2013 за індивідуальним податковим номером платника ПДВ - ).

У період з 23.04.2018 по 07.05.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №1980-п від 05.04.2018 та згідно плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік фахівцями Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку, за результатами якої відповідачем складено Акт "Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017" за №26512/04-36-13-05/ НОМЕР_1 від 22.05.2018 (далі - акт перевірки).

За підсумками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов до висновку щодо порушення позивачем:

-п. 44.1 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України у вигляді неведения книги обліку доходів і витрат;

-п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік на суму 392 870, 00 грн. та за 2017 рік - 219 826, 00 грн., у зв`язку з чим донарахуванню підлягає податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 70 716, 71 грн. та за 2017 рік в сумі 40 568, 68 грн.;

-п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого платнику підлягає донарахуванню із чистого оподатковуваного доходу сума єдиного внеску за 2016 рік у розмірі 83 861, 44 грн. та за 2017 рік у розмірі 48 361, 68 грн.;

-п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено суму ПДВ всього на суму 372 162, 00 грн. (в т.ч.: за 2016 рік на 282 665, 00 грн., за 2017 рік на 89 497, 00 грн.);

- п.1.2 п. 16-1 прим. 1 розділу 10 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, зважаючи на те, що платник занизив об`єкт оподаткування, то суму військового збору платником, відповідно, також занижено, у зв`язку з чим сума військового збору необхідна до сплати в бюджет за перевіряємий період становить за 2016 рік - 5893, 05 грн., за 2017 рік - 3297, 39 грн.

Не погодившись із зазначеними висновками ФОП ОСОБА_1 направила до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт перевірки.

Судом встановлено, що на підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області сформовано:

- податкове повідомлення-рішення за № від 18.06.2017, яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму - 465 202, 50 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 372 162, 00 грн., за штрафними санкціями - 93 040, 50 грн.);

- податкове повідомлення-рішення за № від 18.06.2017, яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 165 427, 09 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 110 285, 39 грн.; за штрафними санкціями - 55 142, 70 грн.);

- податкове повідомлення-рішення за №024251305 від 18.06.2017, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 510, 00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення за № від 22.05.2017, яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання по сплаті військового збору на суму - 11 487, 04 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 9190, 44 грн., за штрафними санкціями - 2297, 61 грн.);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф- від 18.06.2017 по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 132 223, 12 грн.;

- рішення за № від 18.06.2017 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 21 608, 46 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу, рішенням про застосування штрафних санкцій, ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних рішень контролюючого органу-відповідача у справі та відсутність, у зв`язку з цим, підстав для задоволення позову.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані податковим Кодексом України (ПК).

Статтею 177 ПК регулюються питання оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування

Згідно п.177.1 ст. 177 ПК доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2).

За висновками Акту перевірки позивачем порушені зазначені норми ПК, що призвело до безпідставного включення до складу витрат, які враховуються при обчисленні оподатковуваного доходу, витрати, придбання товару, які не є документально підтвердженими. Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації за 2016 рік, встановлено завищення витрат на суму 392870 грн. за рахунок включення витрат, які не є документально підтверджені; за 2017 рік - завищення витрат на суму 219826 грн. за рахунок включення витрат, які не є документально підтверджені (т. 1 а.с.48).

У 2016 році завищення витрат відбулось по господарським операціям з ТОВ «АВІАС-2000» на суму 212030,70 грн. та ТОВ «АГРОФІРМА «ДНІПРОВСЬКА» на суму 180840 грн. (всього - 392870 грн.). У 2017 році - по господарським операціям з ТОВ «РАТІБОР ТД» на суму 95400 грн. та ФОП ОСОБА_3 на суму 7937 грн. (всього на суму 103337 грн.). (т. 1 а.с.46,47).

Також, в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включено до складу витрат витрати на придбання товарів у ФОП ОСОБА_2 на суму 116489 грн. (без ПДВ). На підставі первинних документів, наданих до перевірки (видаткові накладні, податкові накладні, товаро-транспортні накладні, акти наданих послуг, рахунки на оплату, виписку банку) встановлено відсутність оплати за придбаний товар та рахується у дебіторській заборгованості (т. 1 а.с.47).

Позивачем в обґрунтування позовних вимог до суду першої інстанції були надані первинні документи на підтвердження правильності визначення нею сум витрат:

1) по ТОВ «АГРОФІРМА «ДНІПРОВСЬКА»: видаткові накладні (т. 1 а.с. 68-71), платіжні доручення (т. 1 а.с. 73-79);

2) по ТОВ «РАТІБОР ТД»: видаткова накладна, платіжне доручення на суму 114480 грн. (т.1 а.с. 81,82);

3) по ФОП ОСОБА_3 : товарні чеки (т. 1 а.с. 83-86);

4) по ТОВ «АВІАС 2000): платіжні доручення (т. 1 а.с. 116-149), видаткові накладні (т.1 а.с.157-228), а також податкові накладні.

Скаржник стверджує, що оскільки акт перевірки не містить посилання на конкретні первинні документи, висновки, які в ньому викладені, є безпідставними. На його думку, суд першої інстанції, проігнорувавши додані до позовної заяви письмові докази, допустив необ`єктивний розгляд справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Колегія суддів з метою перевірки доводів скаржника дослідила зміст Акту перевірки і встановила, що п.2.6 містить узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки без їх конкретизації (тобто без зазначення номеру, дати складання, інш.) (т. 1 а.с.39). Обґрунтування висновку про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат у 2016 році на суму 392870 грн. та у 2017 році на суму 219826 грн. обмежено лише констатацією цієї обставини (т.1 а.с.48). Акт перевірки взагалі не містить посилання на конкретні первинні документи по кожному із контрагентів, якими підтверджено документально вартість витрат на суму 4478550,62 грн. за 2016 рік і 6265069,84 грн. - за 2017 рік.

Таким чином, колегія суддів позбавлена можливості перевірити правильність висновків контролюючого органу про не підтвердження документально витрат ФОП ОСОБА_1 . на суму 392870 грн. за 2016 рік та 103337 грн., відповідно, внаслідок відсутності опису конкретних первинних документів, які були надані і використані під час податкової перевірки. При розгляді апеляційної скарги представник відповідача також не зміг надати пояснення того, чи надавались до податкової перевірки первинні документи, копії яких додані позивачем до позовної заяви і чи враховані вони при складанні Акту перевірки.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затверджено наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745).

Пунктом 4 Порядку (п.п. 2) передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів; у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки.

Колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість доводів скаржника, оскільки Акт перевірки ФОП ОСОБА_1 не відповідає вимогам наведеного вище Порядку.

Щодо висновків контролюючого органу про безпідставне включення позивачем до складу витрат витрати на придбання товарів у ФОП ОСОБА_2 на суму 116489 грн. (без ПДВ) у зв`язку із наявністю дебіторської заборгованості за придбаний товар (т. 1 а.с.47).

Скаржник стверджує, що в Акті перевірки не зазначено період, за який виключаються витрати, не наведено переліку несплачених документів, на сторінці 7-8 Акту наведено аналіз заборгованості по розрахункам з контрагентами, яким встановлено виключно станом на 31.12.2017 у ФОП ОСОБА_1 перед ФОП ОСОБА_2 існує кредиторська заборгованість.

Позивачем до позовної заяви по господарським операціям з ФОП ОСОБА_2 надані первинні документи: накладні (т.1 а.с.87,88), товарні чеки (т.1 а.с.89-101).

Акт перевірки, зміст якого досліджено колегією суддів, містить протилежні висновки щодо правильності включення позивачем витрат на придбання товару у ТОВ ОСОБА_2 ., а саме: в таблиці на аркуші Акту 11 відхилення по сумам витрат не відображено (за даними платника -116489 грн., за даними перевірки - 116489 грн.), проте на цій же сторінці міститься висновок про наявність дебіторської заборгованості.

Проте, дебіторська заборгованість це суми, які нараховуються підприємству від покупців за товари або послуги, продані в кредит. В балансі підприємства записуються як активи.

Акт перевірки не містить аналізу господарських операцій позивача із ФОП ОСОБА_2 , за якими ФОП ОСОБА_1 мала би невиконані перед ФОП ОСОБА_2 зобов`язання. В Акті також не наведено нормативне обґрунтування впливу наявної дебіторської заборгованості на формування витрат ФОП.

На арк. 7 Акту перевірки (п. 2.17) відображено аналіз наявності у ФОП ОСОБА_1 заборгованості в розрізі контрагентів, у тому числі, кредиторської заборгованості станом на 31.12.2017 (ФОП ОСОБА_6 - 3064,10 грн., ФОП ОСОБА_2 - 419000 грн., ФОП ОСОБА_7 - 136924,20 грн.).

Проте, висновок про безпідставність включення до складу витрат витрати на придбання товарів у ФОП ОСОБА_2 на суму 116489 грн. без ПДВ не ґрунтується на результатах дослідження первинних документів. Позивачем, у свою чергу, до позову додані накладні (т.1 а.с.87,88), товарні чеки (т.1 а.с.89-101), однак встановити, чи надавались останні до податкової перевірки і чи враховані вони контролюючим органом, представник відповідача пояснити не зміг. Відсутня така інформація і в Акті перевірки.

На підставі викладеного колегія судді дійшла висновку про обґрунтованість доводів скаржника щодо протиправності податкового повідомлення-рішення за № від 18.06.2017, яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 165427, 09 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 110285,39 грн.; за штрафними санкціями - 55142,70 грн.).

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення за № від 18.06.2017, яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму - 465202,50 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 372162, 00 грн., за штрафними санкціями - 93040,50 грн.).

За висновками Акту перевірки ФОП ОСОБА_1 в порушення п. 198.5 ст. 198, п. 199.1 ст. 190 ПК України не нараховано податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, не визнано суму умовного продажу, не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні на загальну суму 1860812,57 грн., ПДВ - 372162 грн.

Відповідно до п.198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України"Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Скаржник стверджує, що судом першої інстанції жодним чином не досліджувалось, за якими саме операціями не зареєстровано податкові накладні, чи повинен був відповідач визначити суму умовного продажу, складати та реєструвати податкові накладні, за які саме періоди не зареєстровані податкові накладні, за якими групами товарів. Судом також не досліджувалась первинна документація, що надавалась позивачем під час перевірки та під час надання заперечень до Акту перевірки.

Підставою для донарахування зобов`язань з податку на додану вартість є твердження контролюючого органу, що товар, придбаний для реалізації (масло солодковершкове) в 2016 р. реалізовано в оподатковуваних операціях не в повному обсязі. ФОП ОСОБА_1 суму придбаного для реалізації товару включено до складу податкового кредиту, але до складу витрат сума нереалізованого товару не включена.

Скаржник вказує, що наведені висновки є хибними, оскільки масло солодковершкове зберігається у транспортній тарі. Контролюючому органу були надані документи, які підтверджують фізичну можливість зберігання масла при температурному режимі до - 18 С: складські приміщення, площею 18 м. 2 по вул. Телевізійна, 2/14 обладнано морозильними камерами, додатково у 2016 році було орендовано 10 м у морозильній камері у ТОВ «Бізнес Клас КР» по вул. Окружна, 125. Інформація по результатам інвентаризації надана контролюючому органу на запит від 07.05.2018.

В Акті перевірки на стор. 23 контролюючий орган зазначив, що товар, придбаний для реалізації (яйце куряче) в 2017 році реалізовано в оподатковуваних операціях не в повному обсязі. ФОП ОСОБА_1 суму придбаного для реалізації товару включено до складу податкового кредиту, але до складу витрат сума нереалізованого товару не включена.

Скаржник вказує, що на запит контролюючого органу надана інформація про результати інвентаризації товарних залишків станом на 10.05.2018, згідно якої залишок яєць курячих, які обліковуються на складі, становив 10800 одиниць на суму 15228.15, що є поточним оборотним запасу товару.

Відповідачем по справі на жоден із доводів скаржника не було надано контраргументації. Як зазначалось вище, відзив на апеляційну скаргу також не подавався.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано суду обґрунтованих доводів, що придбаний позивачем товар (масло солодковершкове та яйця курячі) використовувався в операціях, що не є господарською діяльністю позивача (п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК).

За приписами п. 199.1 статті 199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях. Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року ( п.199.2.)

Відповідачем також не надано суду обґрунтованих доводів щодо використання позивачем придбаних масла та яєць курячих частково в оподатковуваних операціях, а частково - ні. За змістом Акту перевірки, контролюючий орган констатував невикористання цього товару («частково не були реалізовані»), тому застосування наведеної норми п. 199.1 статті 199 у сукупності із п. 198.5 ст. 198 ПК України є помилковим.

Колегією суддів з метою перевірки правильності визначення податкових зобов`язань направила на адресу відповідача ухвалу про витребування розрахунку по кожному спірному податковому повідомленні-рішенні.

Проте, із наданого розрахунку неможливо встановити, яким чином здійснено нарахування, оскільки він містить інформацію щодо двох показників - основної суми та застосованих штрафних санкцій, і такі відомості містяться безпосередньо в податкових повідомлення-рішеннях.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення за № від 18.06.2017, яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму - 465 202, 50 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 372 162, 00 грн., за штрафними санкціями - 93 040, 50 грн.).

Щодо податкового повідомлення-рішення за № від 22.05.2017, яким відповідачем визначено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання по сплаті військового збору на суму - 11 487, 04 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 9190, 44 грн., за штрафними санкціями - 2297, 61 грн.); вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф- від 18.06.2017 по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 132 223, 12 грн.; рішення за № від 18.06.2017 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 21 608, 46 грн. у зв`язку із донарахуванням 132223,12 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Нарахування цими рішеннями військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та штрафної санкції відбулось у зв`язку із прийняттям податкових повідомлень-рішень № та № №, визнання протиправними яких унеможливлює дійсність зазначених рішень.

С урахуванням наведених обставин, колегія судді дійшла висновку про часткове задоволення адміністративного позову. Податкове повідомлення-рішення № 024251305 від 18.06.2018 про застосування штрафу на суму 510 грн. залишається чинним у зв`язку із визнанням представником скаржника (позивача у справі) його правомірності.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції - 8810 грн. (т. 1 а.с. 2а) та судового збору за подачу апеляційної скарги - 13215 грн. (т. 2 а.с.21), всього на суму 14015 грн., які підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за наступним розрахунком: сума позову - 960935,75 грн., задоволено на суму 960422,75 грн., що складає 99,94%. Сума судового збору, сплаченого позивачем, складає 14015 грн., 99,94% від якої складає 14006,60 грн.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в адміністративній справі №0440/6299/18 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області: №, №, №, № , вимогу (Ф) № , рішення про застосування штрафних санкцій № .

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 024251305 - відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору на суму 14006 (чотирнадцять тисяч шість) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (, 49000 місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок 17-а).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 червня 2019 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 15 липня 2019 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук