Справа № 580/1624/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року справа № 580/1624/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

20 травня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якій просить:

1) визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2016, 2017, 2018) із врахуванням додаткового стажу, актуального курсу гривні до російського рубля, із заробітку з урахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту;

2) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 09 березня 2019 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2016, 2017, 2018) із урахуванням додаткового стажу, актуального курсу гривні до російського рубля, із заробітку з урахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.03.2019 він звернувся до Монастирищенського відділу обслуговування населення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком, в якій просив врахувати про призначенні пенсії середню заробітну плату по Україні за три останні роки (2016, 2017, 2018 ) перед призначенням пенсії, врахувати додатковий стаж, актуальний курс гривні до російського рубля, та врахувати заробітну плату з урахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту. Листом від 18.03.2019 №26560/02-14 Монастирищенським відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено про те, що його переведено з одного виду пенсії на інший, а тому пенсія за віком мені має виплачуватись в розмірі, розрахованому на підставі даних, які знаходяться в пенсійній справі. Крім того, відповідно до повідомлення відповідача від 11.05.2019 №43276/02-14 при нарахуванні пенсії за віком не враховано районний коефіцієнт та північна надбавка за роботу в районах Крайньої Півночі та районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Позивач зазначає, що не врахування відповідачем при розрахунку йому пенсії сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати суперечить положенням Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року на отримання, гарантованої міжнародною Угодою, пенсії в більшому розмірі. Відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, міжнародна угода, ратифікована Верховною Радою України має перевагу над чинним законодавством України, в тому числі і в галузі пенсійного забезпечення.

Ухвалою суду від 18.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надав суду письмовий відзив на позов у якому зазначив, що дії відповідача є правомірними та відповідають чинному законодавству України.

Розгляд справи по суті відповідно до ч. 3 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі та проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

09.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до Монастирищенського відділу обслуговування населення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та просив врахувати про призначенні пенсії середню заробітну плату по Україні за три останні роки (2016, 2017, 2018 р.) перед призначенням пенсії, врахувати додатковий стаж, актуальний курс гривні до російського рубля, та врахувати заробітну плату з урахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту.

Листом від 18.03.2019 №26560/02-14 Монастирищенським відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позивача повідомлено про те, що йому призначалась пенсія за вислугою років, виплату якої припинено у зв`язку із виходом на роботу за спеціальністю, його переведено з одного виду пенсії на інший. Відповідно пенсія за віком має виплачуватись в розмірі, розрахованому на підставі даних, які знаходяться в пенсійній справі, а також одержаних органами Пенсійного фонду.

09.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до Монастирищенського відділу обслуговування населення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив надати відповідь чи включенні до складу заробітку районний коефіцієнт та північна надбавка при нарахуванні йому пенсії 16.12.2014.

Листом від 11.05.2019 №26560/02-14 Монастирищенським відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позивача повідомлено про те, що при визначенні заробітку для обчислення пенсії районний коефіцієнт та північна надбавка за роботу в районах Крайньої півночі та районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за періоди роботи після 01.01.1992 не враховується, а тому при призначенні пенсії з 16.12.2014 районний коефіцієнт та північна надбавка не були включені до заробітку.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними , позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що за ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 16.12.2014 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівникові освіти. Розмір пенсії обчислено за нормами Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 36 років 5 місяців.

05.09.2017 позивач звернувся до Монастирищенського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із трудовою книжкою та заявою про працевлаштування з 04.09.2017 на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, тому з 04.09.2017 виплату пенсії призупинено.

18.03.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме - за віком відповідно до Закону України від «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, оскільки позивач вже отримував пенсію призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то вирішувалось питання не про первинне звернення за призначенням пенсії, а про перехід з одного виду пенсії на інший вид.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Посилання позивача не безпідставність застосування відповідачем ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування показника середньої заробітної плати в разі переходу з одного виду пенсії па інший, оскільки дана норма застосовується лише в разі переходу з виду на вид пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним з огляду на таке.

Положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено право органів Пенсійною фонду застосувати її лише в разі переходу з виду на вид пенсій, які призначаються відповідно до цього закону.

Суд зазначає, що жодних норм, які б визначали порядок переведення з одного виду пенсії на інший, в разі, якщо такі пенсії призначаються відповідно до інших законів, чинним законодавством України непередбачено.

Таким чином у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2016, 2017, 2018) та вчинення відповідних дій необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 09 березня 2019 року з урахуванням актуального курсу гривні до російського рубля, із заробітку з урахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Заробітна плата для обчислення пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972 № 590 та Закону СРСР від 15.05.1990 № 1480-1 «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» (далі - Закон № 1480) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться па підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, статтею 78 діючого па той час Закону № 1480 було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються псі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до підпункту «д» пункту 15 Інструкції «Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затвердженої Постановою Президії ВЦРПС під 29.02,1960, в загальну суму заробітної плати, па яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, частиною третьою статті 96 Закону № 1480 передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але в виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Щодо посилань позивача на Угоду про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, суд зазначає таке.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі - Угода від 13 березня 1992 року) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13 березня 1992 року є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою та третьою ст. 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 07.06.2018 ( справа № 345/3172/17), від 26.09.2018 (справа №671/86/15-а) та від 30.05.2019 (№348/2974/14-а).

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного вище, у суду відсутні правові підстави для визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2016, 2017, 2018) із врахуванням додаткового стажу, актуального курсу гривні до російського рубля, із заробітку з урахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 09 березня 2019 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2016, 2017, 2018) із урахуванням додаткового стажу, актуального курсу гривні до російського рубля, із заробітку з урахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене 11.07.2019.

Суддя В.П. Тимошенко