Справа № П/811/31/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа №П/811/31/16

касаційне провадження №К/9901/28661/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 (суддя Брегей Р.І.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2016 (головуючий суддя - Гімон М.М., судді: Чумак С.Ю., Юрко І.В.) у справі № П/811/31/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Гідросила АПМ» до Управління Державної казначейської служби України у м. Кіровограді Кіровоградської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Гідросила АПМ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Кіровограді Кіровоградської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило стягнути з Державного бюджету України на його користь пеню в розмірі 49686,78 грн., яка нарахована на суму невідшкодованого податку на додану вартість за жовтень 2015 року.

Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 24.02.2016 позов задовольнив частково. Стягнув з Державного бюджету України на користь позивача пеню в розмірі 43627,42 грн., яка нарахована на суму своєчасно невідшкодованого податку на додану вартість. В іншій частині позову відмовив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17.08.2016 залишив постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Кіровоградська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області оскаржила їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач-3 просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2016, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог Кіровоградська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, наголошує, що вона діяла в межах повноважень та відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.11.2015 Приватним акціонерним товариством «Гідросила АПМ» подано до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, відповідно до якої сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню, склала 1675506,00 грн.

Контролюючим органом здійснено камеральну перевірку даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, результати якої оформлено довідкою у формі висновку від 11.12.2015 № 6205-20, яким підтверджено зазначену суму бюджетного відшкодування, та направлено його до Управління Державної казначейської служби України у м. Кіровограді Кіровоградської області.

21.12.2015 відповідачем-1 повернуто висновок від 11.12.2015 № 6205-20 без виконання у зв`язку з тим, що в управлінні відсутня узагальнена інформація про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

21.12.2015, 25.12.2015, 31.12.2015, 12.01.2016, 16.01.2016, 21.01.2016, 27.01.2016 відповідні висновки повторно направлялись податковим органом до органу державної казначейської служби, однак ці документи відповідачем-1 також повертались.

Фактично бюджетне відшкодування на рахунок товариства в банку перераховано 28.01.2016.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

За правилами пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з пунктами 200.10, 200.12, 200.13 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

У справі, що розглядається, суди встановили, що граничним строком перерахування спірної суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2015 року на адресу Приватного акціонерного товариства «Гідросила АПМ» було 23.12.2015, тоді як відповідну суму фактично отримано ним 28.01.2016.

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

За таких обставин висновок судових інстанцій про те, що з 24.12.2015 сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2015 року в розмірі 1675506,00 грн., яка не була відшкодована позивачу, набула статусу бюджетної заборгованості, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, ґрунтується на правильному тлумаченні норм матеріального права.

Наведене застосування пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) узгоджується з правовим висновок Верховного Суду України, висловленим у постанові від 03.06.2014 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод «Південкабель» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення суми, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Подібні висновки щодо застосування наведених норм права викладено й у постанові Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 822/553/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Славутський комбінат «Будфарфор» до Славутської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Славутського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області про стягнення коштів.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

У частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів першої та апеляційної інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2016 у справі № П/811/31/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк