Справа № 299/2472/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4482/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року (суддя Плеханова З.Б., м. Ужгород, повний текст судового рішення складено 15 березня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Головне управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 10.08.2018 звернувся до суду з позовом до Начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, у якому просив: визнати незаконною бездіяльність начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що полягає в не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.02.2018 за його участі та участі ОСОБА_2 ; зобов`язати відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.02.2018 за його участі та участі ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02.02.2018 близько 18.20 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 Республіки НОМЕР_2 на перехресті вулиць Миру-Копанська в м. Виноградів не впорався з керуванням та спричинив ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача було фактично знищено. Громадянин ОСОБА_2 втік з місця події, через деякий час на місце ДТП прибув його батько та невідомий чоловік, котрий зазначив, що за кермом автомобіля був він. Зазначає, що після великої кількості скарг по даному факту була проведена перевірка, службове розслідування, за результатами якого ОСОБА_2 було звільнено з лав Національної поліції України, а поліцейському котрий склав протокол відносно підставного порушника було оголошено догану. Проте, на даний час місцезнаходження ОСОБА_2 невідоме, вина щодо вчинення ним адміністративного правопорушення не доведена, протокол про адміністративне правопорушення не складено. Разом з тим, позивач є потерпілим по факту ДТП і через відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, рішення про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності не може отримати страховий платіж за пошкоджене авто. Відтак, позивач вбачає в діях начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області бездіяльність стосовно не складання протоколу відносно ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених частиною 1 статті 122-4 та статті 124 КУпАП.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі №299/2472/18 заявлений позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Нацполіції в Закарпатській області щодо нездійснення дій для притягнення ОСОБА_2 , 1991 р.н. до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.02.2018 у м. Виноградів. Зобов`язано начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Нацполіції в Закарпатській області вчинити дії та поліцейські заходи для притягнення ОСОБА_2 , 1991 р.н. до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.02.2018 у м. Виноградів у відповідності до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395. Зобов`язано Головне управління Нацполіції в Закарпатській області здійснити належний контроль за виконанням відповідальними працівниками поліцейських заходів для притягнення ОСОБА_2 , 1991 р.н. до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.02.2018 у м. Виноградів у відповідності до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395. Встановлено судовий контроль за виконанням даного рішення та зобов`язано начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Нацполіції в Закарпатській області надати суду звіт про виконання даного рішення в строк протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суддею винесено рішення у справі №807/294/18, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Скаржник вказує, що розглядаючи справу про поновлення ОСОБА_2 на роботі, суддя фактично розглянула матеріали службового розслідування, на які покликається позивач в межах розглядуваної справи, що може свідчити про зацікавленість судді в прийнятті необхідного для позивача рішення. Вважає, що з огляду на положення статті 36 КАС України суддя Плеханова З.Б. не могла брати участі у розгляді даної адміністративної справи та повинна була заявити самовідвід у зв`язку із наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Крім цього, апелянт наголошує, що розглядаючи справу №807/294/18 про поновлення ОСОБА_2 на роботі, суддя була проінформована про те, що місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , проте в межах розгляду даної справи повістки повідомлення надсилались за іншою адресою, вказаною позивачем у позові, що фактично позбавило скаржника всіх прав, передбачених статтею 44 КАС України. Апелянт також покликається на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, з огляду на що вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень, зобов`язавши відповідача в порушення вимог чинного законодавства притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності з порушенням термінів, встановлених КУпАП.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Разом з тим, представником апелянта подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням у відпустці за межами Закарпатської області. Розглянувши вказану заяву, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки представником апелянта не подано жодних доказів на підтвердження наведених у ній обставин. Більше того, апелянт не був позбавлений права взяти особисту участь в судовому засіданні в разі неможливості забезпечення явки уповноваженого представника. Також суд апеляційної інстанції враховує, що у відповідності до частини другої статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 02.02.2018 о 18.40 год. зі служби «102» до Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП надійшло звернення громадянина ОСОБА_3 , 1987 року народження, мешканця АДРЕСА_2 про те, що на перехресті вулиць Миру-Копанська в м. Виноградів сталася дорожньо-транспортна пригода за його участі (ЄО № 843 від 02.02.2018). Виїздом на місце події працівниками ВІОС УКЗ ГУНП в Закарпатській області та Закарпатського управління ДВБ Національної поліції України встановлено, що інспектор СРПП №1 Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції Войцеховський Андрій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц» номерний знак Польської Республіки RSTXE27 близько 18.20 на перехресті вулиць Миру-Копанська в м. Виноградів не впорався з керуванням та допустив зіткнення з двома автомобілями, а саме: ззаду зіткнувся з автомобілем марки «Фольксвагенген Пасат» номерний знак Польської Республіки RР НОМЕР_3 , за кермом якого був ОСОБА_3 , а в подальшому від зіткнення автомобіль марки «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_2 відкинуло і він зіткнувся з автомобілем марки «Опель Вектра» номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_4 , після чого ОСОБА_2 з місця пригоди втік., залишивши свій автомобіль на місці ДТП і про вказану подію чергову частину та керівництво Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП не проінформував.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 02.03.2018, в якому зафіксовано грубі порушення вимог статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх України», статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 5 розділу II «Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події», затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, пункту 1 розділу II «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, наказу ГУНП в Закарпатській області від 03.08.2016 №811 «Про затвердження Положення про сектори реагування патрульної поліції у відділах та відділеннях поліції ГУНП в Закарпатській області», що проявилося у скоєння вчинку, який компрометує поліцейського та дискредитує поліцію в цілому та виразилося в недотриманні службової та транспортної дисципліни, Правил дорожнього руху України, залишенні місця пригоди, неповідомлення керівництва та органу поліції про факт ДТП, проявлену нещирість під час проведення службового розслідування, інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції Войцеховського А. І., відповідно до пункту 8 статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх України», звільнено зі служби в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 07.03.2018 №495 на позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в Національній поліції України.

Начальником Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області 02.04.2018 затверджено висновок за результатами розгляду матеріалів від 22.03.2017 ЄО №1897, пунктом 2 резолютивної частини якого скеровано вказані матеріали начальнику Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області для складання відносно ОСОБА_2 мешканця АДРЕСА_3 , адміністративних протоколів за статтею 124 та частиною 1 статті 122-4 КУпАП.

Також, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за період складання вказаного висновку, позивач неодноразово звертався із скаргами до Головного управління Національної Поліції в Закарпатській області, Департаменту внутрішньої безпеки в Закарпатській області, начальникові Берегівського ВП ГУНП, прокуратури різних рівнів щодо неналежного виконання службових обов`язків окремими працівниками Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, що полягає у нескладанні адміністративних протоколів відносно ОСОБА_2

Головне управління Національної Поліції в Закарпатській області листом від 11.06.2018 повідомило позивачу, що працівниками Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області неодноразово здійснено виїзди по місцю проживання ОСОБА_2 з метою притягнення останнього до адміністративної відповідальності, однак останній за місцем проживання був відсутній. Додатково зазначено, що факт неналежного виконання службових обов`язків окремими працівниками Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області свого підтвердження не знайшов.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що матеріали службового розслідування було направлено до Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області для прийняття рішення про складання адміністративних протоколів по даному факту ще 02.04.2018. Відтак, за період з складання вказаного висновку (02.04.2018) та на час звернення позивача до суду 10.08.2018 пройшло 4 місяці, а на час судового розгляду в суді першої інстанції близько року. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішення суду першої інстанції мотивоване обґрунтованістю позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до статті 2 Закону №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За змістом частини першої статті 7 Закону №580-VIII під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 23 цього ж Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Враховуючи зміст пункту першого статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в томі числі за статтею 124 КУпАП.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлена «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853; далі Інструкція №1395).

Розділом 8 Інструкції №1395 визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП

Відповідно до пункту 1 цього розділу Інструкції №1395 у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото або відео спостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Уповноважена особа підрозділу патрульної поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду (пункт 7 розділу 8 Інструкції №1395).

Пунктом 8 розділу 8 Інструкції №1395 передбачено, що у випадку, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу патрульної поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання інформаційно-аналітичних баз даних, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото або відео фіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

Статтею 29 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом (стаття 30 Закону №580-VIII).

Разом з тим, статтею 22 Закону №580-VIII встановлено, що керівник поліції: 1) очолює поліцію та здійснює керівництво її діяльністю, забезпечує виконання покладених на неї завдань; 2) у межах компетенції організовує та контролює виконання поліцією Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів міністерств, а також наказів і доручень Міністра внутрішніх справ України з питань, що належать до сфери діяльності поліції.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, в порушення вказаних норм чинного законодавства, відповідачем допущена протиправна бездіяльність, оскільки відсутні будь-які докази щодо вчинення поліцейських заходів з часу надсилання матеріалів за фактом вчинення ДТП, у зв`язку з чим особа винна у порушенні прав позивача залишається не притягнутою до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 роз`яснив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який із врахуванням положень частини другої статті 9 КАС України вийшов за межі позовних вимог та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, зобов`язав начальника Берегівського відділу поліції Головного управління Нацполіції в Закарпатській області вчинити дії та поліцейські заходи для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.02.2018 у м. Виноградів у відповідності до Інструкції №1395, а також зобов`язав Головне управління Нацполіції в Закарпатській області здійснити належний контроль за виконанням відповідальними працівниками поліцейських заходів для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у відповідності до Інструкції №1395.

У поданій апеляційній скарзі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 покликається на ту обставину, що суддею винесено рішення у справі №807/294/18, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а відтак вважає, що з огляду на положення статті 36 КАС України суддя Плеханова З.Б. не могла брати участі у розгляді даної адміністративної справи та повинна була заявити самовідвід у зв`язку із наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Апеляційний суд такі доводи скаржника вважає безпідставними та цілком необґрунтованими, оскільки жодною нормою КАС України така підстава для відводу судді не передбачена.

Більше того, відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Разом з тим, положеннями КАС України не передбачено такої підстави для скасування рішення суду, як наявність в особи сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді при розгляді справи.

Крім цього, апелянт зазначає, що розглядаючи справу №807/294/18 про поновлення ОСОБА_2 на роботі, суддя була проінформована про те, що місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , проте в межах розгляду даної справи повістки повідомлення надсилались за іншою адресою, вказаною позивачем у позові, що фактично позбавило скаржника всіх прав, передбачених статтею 44 КАС України. Такі доводи апелянта відхиляються судом апеляційної інстанції, як необґрунтовані, оскільки судом першої інстанції повістки повідомлення надсилались за адресою, вказаною позивачем у позові, позаяк обов`язку суду першої інстанції перевіряти правильність такої адреси щодо третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, КАС України не встановлено.

Щодо покликань скаржника на те, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, з огляду на що вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень, зобов`язавши відповідача в порушення вимог чинного законодавства притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності з порушенням термінів, встановлених КУпАП, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення,а не з моменту вчинення такого правопорушення. Відтак, оскільки особа правопорушника на даний час залишається не встановленою, відсутні підстави для твердження про порушення термінів, встановлених КУпАП для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені скаржником в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 12 липня 2019 року.