Справа № 200/3548/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року справа № 200/3548/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Казначеєва Е.Г.

Компанієць І.Д.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецької митниці ДФС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року (повний текст складено 22 травня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/3548/19-а (суддя в 1 інстанції - Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700140/2019/00030 від 28 лютого 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів UA700000/2019/000028/2 від 28 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Донецької митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700140/2019/00030 від 28 лютого 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів UA700000/2019/000028/2 від 28 лютого 2019 року (т.1, арк.справи 4-6).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 30.01.2019 року ним придбано у нерезидента «AUTOHANDEL DE BELS bvba» транспортний засіб FIAT модель «Doblo», 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого становить 3000,00 євро, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойс) № 20190228 від 30.01.2019 року. Але відповідачем протиправно за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA700140/2019/00030 від 28 лютого 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів за № UA700000/2019/000028/2 від 28 лютого 2019 року. Позивач стверджував, що на підставі фактури № 20190228 від 30.01.2019 року оплатив нерезиденту повну вартість автомобіля готівкою в сумі 3000 євро, про що отримав відповідні документи. При перетині кордону України і декларуванні, визначив митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості з 3000 євро до 10 250 євро суттєво порушує права позивача. На підставі вказаного просив суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 200/3548/19-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправними та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700140/2019/00030 від 28.02.2019 року та рішення Донецької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів UA700000/2019/000028/2 від 28.02.2019 року; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Донецької митниці Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп. (т.1, арк.справи 202-206).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (т.2, арк.справи 2-10).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив наступне.

22.02.2019 року позивачем до Донецької митниці ДФС для здійснення митного оформлення в режимі «імпорт» подано митну декларацію за реєстраційним номером № UA700140/2019/000529 на ввезений транспортний засіб - легковий автомобіль марки «FIAT» модель Doblo, 2016 року випуску, номер кузова - ZFA НОМЕР_2 .

В графі 42 митної декларації № UA700140/2019/000529 від 22.02.2019 року «ціна товару» зазначена його фактурна вартість в розмірі 3000 євро, згідно рахунку-фактури від 30.01.2019 року № 20190228.

Митна вартість автомобіля марки Fiat Doblo, VIN-код НОМЕР_1 , заявлена декларантом самостійно за резервним методом визначення митної вартості та складає 6295,50 євро (в графі 45 вищевказаної МД митна вартість товару перерахована у валюту України за курсом указаним в графі 23 МД та складає 193012,39 грн.). В гр. 44 митної декларації від 22.02.2019 року № UA/700140/2019/000529, заповненої декларантом позивача особисто, зазначені документи за наступними кодами: 1701 - акт про проведення огляду № UA209020/2019/06375 від 05.02.2019; 2800 - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.06.2016; 3016 - висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1049 від 22.02.2019; d4207- договір про надання послуг митного брокера; 9000 - фото авто від 22.02.2019; 9701 - рахунок фактура (інвойс) № 20190228 від 30.01.2019; 9801-паспорт про перетин кордону FG943557 від 12.07.2017 9802 - паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 23.05.2002.

Підставами для виникнення сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості спірного товару послугувало, що під час обробки та перевірки митної декларації системою АСАУР (автоматизована система аналізу та управління ризиками) спрацювали профілі ризику.

За результатами розгляду документів, наданих до митного оформлення, з використанням системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE було встановлено, що заявлений рівень митної вартості імпортованого товару значно нижчий в порівнянні з ціною на ідентичній товар. Митна вартість автомобіля марки Fiat Doblo, VIN-код НОМЕР_1 , заявлена декларантом самостійно за резервним методом визначення митної вартості складає 6 295,50 євро згідно звіту про оцінку митної вартості та ідентифікацію транспортного засобу від 22.02.2019 № 1049.

Проте, під час порівняння заявленої вартості автомобіля марки «FIAT» з наявними відомостями про вартість транспортного засобу з даними системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE (www.schwackenet.de) встановлено, що вартість зазначеного транспортного засобу, враховуючи ідентифікаційний VIN-код НОМЕР_1 , дату першої реєстрації 15.06.2016 та фактичний пробіг транспортного засобу 44299 км (згідно акту про проведення огляду Львівської митниці ДФС № UA209020/2019/06375 від 05.02.2019 року) складає 10250 євро, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення вартості транспортного засобу.

З урахуванням викладеного, для підтвердження заявленої вартості транспортного засобу, що заявлений за митною декларацією № UA700140/2019/000529, 22.02.2019 декларанту позивача було направлено електронне повідомлення з проханням надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, за результатами опрацювання яких, вказані Митницею розбіжності у наданих документах декларантом не спростовані, додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості надані не у повному обсязі.

Відповідач зазначив, що за результатами перевірки повноти та достовірності задекларованих даних щодо митної вартості, посадовою особою митниці було виявлено факт заниження позивачем митної вартості. З метою спростування сумніву посадовою особою Митниці було витребувано додаткові документи, яких позивачем у повному обсязі надано не було. Зазначена обставина зумовила неможливість визнання митної вартості, визначеної позивачем. З 28.02.2019 року транспортний засіб розміщено на склад тимчасового зберігання за єдиним уніфікованим документом (ЄУД) № 505/ЗЕД/05-70-67-11 від 28.02.2019 року з терміном зберігання до 28.05.2019 року. Станом на 20.03.2019 року зазначений транспортний засіб до митного оформлення не надавався.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне:

30.01.2019 року, ОСОБА_1 придбано у нерезидента «AUTOHANDEL DE BELS bvba» транспортний засіб FIAT модель «Doblo», 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №20190228 від 30.01.2019 року вказана у 3000 євро (т.1, арк.справи 9).

31.01.2019 року «AUTOHANDEL DE BELS bvba» для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу подано відповідачу в електронній формі митну декларацію за №19ВЕЕ306, на транспортний засіб, згідно з якою заявлено його митну вартість в розмірі: 3000 євро (т.1, арк.справи 10-12). Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору, вартість операції зазначена в інвойсі № 20190228 від 30.01.2019 року, інвойс підписаний продавцем та закріплений печаткою, відповідно до зазначеного інвойсу покупцем 04.01.2019 року проведено попередню оплату за транспортний засіб в сумі: 290 євро, покупець 30.01.2019 року провів остаточні розрахунки з продавцем у сумі: 2710 євро. Загальна сума проданого транспортного засобу склала 3000 євро.

05.02.2019 року позивачем на підставі митної декларації країни відправлення № MRN 19ВЕЕ306 від 31.01.2019 року ввезено на митну територію України придбаний ним транспортний засіб, який був у експлуатації та мав пошкодження.

Митним органом (UA 209020) ЗМК МП «Краковець» Львівської митниці ДФС складено акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, про що складено акт від 05.02.2019 року та додатковій аркуш до нього № UA209020/2019/06375, в якому зазначено комплектація транспортного засобу та наявні пошкодження, ознаки експлуатації а саме: пошкодження лакофарбового покриття деяких елементів кузова; забруднення та пошкодження оббивки салону та сидінь; пошкодження лівої передньої дверки, переднього бамперу, переднього лівого крила, заднього лівого та правого крила (т.1, арк.справи 15-16).

22.02.2019 року позивачем до Донецької митниці ДФС для здійснення митного оформлення в режимі «імпорт» подано митну декларацію за реєстраційним номером № UA700140/2019/000529 на ввезений транспортний засіб - легковий автомобіль марки «FIAT» модель Doblo, 2016 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 (т.1, арк.справи 67).

В графі 42 митної декларації № UA700140/2019/000529 від 22.02.2019 року «ціна товару» зазначена його фактурна вартість в розмірі 3000 євро, згідно рахунку-фактури від 30.01.2019 №20190228. Митна вартість автомобіля марки Fiat Doblo, VIN-код НОМЕР_1 , заявлена декларантом самостійно за резервним методом визначення митної вартості та складає 6295,50 євро (в графі 45 вищевказаної МД митна вартість товару перерахована у валюту України за курсом указаним в графі 23 МД та складає 193012,39 грн.).

28 лютого 2019 року відповідачем прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA700140/2019/00030 та рішення про коригування митної вартості товарів за №/2019/000028/2 (т.1, арк.справи 7-8).

Відповідач відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що у поданих документах неповні відомості про його фактурну вартість, надані відомості не підтверджені документально, фактичний пробіг транспортного засобу викликав сумнів у правильності визначення вартості ТЗ, готівкова форма оплати викликала сумнів реальності оплати, не надано документів, що підтверджують факт повернення сум ПДВ громадянину ОСОБА_1 .

Стосовно фактичних обставин справи позивач наполягав на декларуванні транспортного засобу за ціною 3000 євро, на що відповідач заперечив, що вартість транспортного засобу заявлена декларантом самостійно за резервним методом визначення митної вартості та складає 6295,50 євро.

Стосовно вказаних розбіжностей у поясненнях сторін колегія суддів зазначає, що митна вартість автомобіля марки Fiat Doblo, VIN-код НОМЕР_1 , заявлена декларантом і складає 6295,50 євро, оскільки у графі 45 вищевказаної МД митна вартість товару перерахована у валюту України за курсом вказаним в графі 23 декларації та складає 193012,39 грн. Крім того, у графі 43 митної декларації №/2019/000529 від 22.02.2019 року зазначений код методу визначення вартості - 6.

З матеріалів справи вбачаться, що декларування товару за ціною, визначеною відповідно до висновку від 22.02.2019 року № 1049 про оцінку митної вартості та ідентифікацію транспортного засобу, складеному Науково-дослідним інститутом судових експертиз, відбулося на вимогу працівників митниці, які усно заявили про необґрунтованість декларування товару за ціною продажу. Проте доказів про вимушене застосування резервного методу сторона позивача не надала, через що колегія суддів дійшла висновку про самостійне обрання декларантом резервного методу визначення митної вартості товару.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України № 4495-VІ від 13.03.2012 року (надалі - МК України).

За приписами частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 МК України).

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Колегію суддів встановлено, що подані 31.01.2019 року декларантом позивача до митного оформлення документи (декларація митної вартості та рахунок-фактура (інвойс) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.

Перелік документів, визначений в пунктах 7-8 частини 2 статті 53 МК України (ліцензія на імпорт товару, страхові документи) не стосуються спірних правовідносин.

Щодо доводів апеляційної скарги про неподання позивачем інших документів, які підтверджують митну вартість товару, колегією суддів встановлені такі обставини.

Для підтвердження заявленої вартості транспортного засобу, що заявлений за митною декларацією від 22.02.2019 № UA700140/2019/000529 відповідачем було направлено декларанту позивача електронне повідомлення з проханням надати протягом 10 календарних днів додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; митна декларація країни відправлення; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги (у тому числі каталоги країни експорту SuperSCHWACKE), специфікації, прайс-листи; сервісну книжку.

На вимогу митного органу, декларантом позивача надано: листування з продавцем «Autohandel de bels» щодо вартості транспортного засобу за він-кодом НОМЕР_1 від 25.02.2019; митна декларація країни відправлення від 31.01.2019 № 19ВЕЕ306, комерційну пропозицію від 25.02.2019 № 85503 (витяг Internet); каталоги SCHWACKE від 26.02.2019 №001949/29360989; лист продавця щодо ПДВ; сертифікат відповідності від 25.01.2016 №3104/90165417, лист про відмову надати інші додаткові документи та відмову від проведення консультації в рамках статті 55 Митного кодексу України.

За результатами опрацювання додатково наданих документів для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу відповідач зазначив про такі недоліки: 1. Відповідно до графи 46 митної декларації країни відправлення від 31.01.2019 року № 19ВЕЕ306 статистична вартість транспортного засобу складає 3050 євро, що не відповідає заявленому рівню митної вартості транспортного засобу згідно з рахунком-фактурою від 30.01.2019 №20190228, а саме 3000 євро; 2. Відповідно до відомостей рахунка-фактури №20190228 від 30.01.2019 року спосіб оплати за автомобіль є готівка, при цьому будь-яких документів, щодо підтвердження оплати за вказаний автомобіль декларантом не надано; 3. Витяг листування з продавцем «Autohandel de bels» щодо вартості транспортного засобу за він-кодом НОМЕР_1 датований 25.02.2019 року, в той час як рахунок-фактуру виставлено раніше -30.01.2019 року; 4. Лист продавця «Autohandel de bels» не містить реквізитів щодо дати, номеру, та ким підписаний лист. В зазначеному листі вказано, що «Autohandel de bels» отримано від ОСОБА_1 суму у розмірі 630 євро як гарантії ПДВ при продажу автомобіля згідно з рахунком-фактурою від 30.01.2019 року №20190228. Документів, що підтверджують факт повернення зазначеної суми ПДВ громадянину ОСОБА_1 не надано; 5. Декларантом надано цінову інформацію про вартість автомобіля за він-кодом НОМЕР_1 (з каталогу SCHWACKE) від 26.02.2019 №001949/29360989, у якому ціна продажу автомобіля зазначена без урахування ПДВ, але жодних документів, що підтверджують факт повернення суми ПДВ громадянину ОСОБА_1 не надано. Зокрема декларантом надано інформацію про вартість автомобіля за він-кодом НОМЕР_1 (з каталогу SCHWACKE) з урахуванням пробігу 42 587 км, в той час як згідно акту про проведення огляду Львівської митниці ДФС №UA209020/2019/06375 від 05.02.2019 року, пробіг зазначеного транспортного засобу складає 44 299 км.

Щодо наведеного колегія суддів вказує, що вказані відповідачем розбіжності між задекларованою статистичною вартістю транспортного засобу у 3050 євро, та заявленому рівню вартості придбання транспортного засобу у 3000 євро, не могли вплинути на визначення митної вартості, яка була самостійно визначена декларантом на рівні 6295,50 євро.

Різні календарні дати наданих документів: листування з продавцем «Autohandel de bels» щодо вартості транспортного засобу від 25.02.2019 року (т.1, арк.справи 17-18), та рахунок-фактура від 30.01.2019 року (т.1, арк.справи 9), не свідчать про наявність будь-яких розбіжностей щодо вартості товару, оскільки стосуються одного і того ж самого транспортного засобу.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно не підтвердження позивачем факту повернення ПДВ, оскільки стаття 53 МК України в переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, не містить відомостей про сплату або повернення ПДВ покупцю.

З приводу документів, визначених пунктом 4 і 5 частини 2 статті 53 МК України (банківські платіжні документи, інші платіжні документи про оплату рахунку), необхідність подання яких при процедурі консультації із декларантом вимагав відповідач, колегія суддів вважає їх витребування безпідставним, так як сплата за автомобіль здійснена готівкою.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надані всі документи, необхідні для митного оформлення транспортного засобу.

Водночас колегія суддів зауважує, що спір у цій справі не стосується методу визначення митної вартості, оскільки декларант самостійно обрав резервний метод. За таких обставин, предметом спору є фактична оцінка митної вартості придбаного позивачем транспортного засобу.

Стаття 64 МК України містить наступні приписи.

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

На підтвердження задекларованої митної вартості позивачем наданий висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1049, проведеного Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз від 22.02.2019 року. Вказаний висновок складений з використанням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року №1335/5/1159), та з врахуванням наявних пошкоджень автомобіля та його комплектацію, що впливають на митну вартість вказаного товару (т.1, арк.справи 20-31).

Згідно із зазначеним висновком автотоварознавчого дослідження від 22.02.2019 року № 1049 про оцінку митної вартості та ідентифікацію транспортного засобу, експерт здійснює коригування вартості середньої купівлі такого, що був у користуванні, технічно справного аналогічного КТЗ на території країн Євросоюзу згідно сайту www.dat.de на 25% (КТЗ має деформації без пошкодження ЛФП - 5%, кузовні складові КТЗ відновлювались ремонтом - 10%, КТЗ має складові частини, які потребують ремонту (крім заміни) - 4%, оббивка сидіння - 2%, оббивка салону - 1%, забарвлення кузова - 3%) (таблиця 1 висновку № 1049).

Саме висновком автотоварознавчого дослідження від 22.02.2019 року № 1049 встановлено, що вартість колісного транспортного засобу FIAT DOBLO (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) складає 6295,50 євро, яка була зазначена в національній валюті в сумі 193,01239 у графі 46 митної декларації №UA700140/2019/000529, з урахуванням курсу національної валюти у графі 23 цієї декларації (т.1, арк.справи 67).

Відповідач не обґрунтував наявність підстав для не прийняття зазначеного експертного висновку, крім посилань на відомості про вартість транспортного засобу системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE (www.schwackenet.de). При цьому відповідач наполягав на тому, що дані системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE встановлені за індивідуальним кодом автомобіля, що був придбаний позивачем.

Зазначені доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до змісту акту митного огляду від 05.02.2019 року № UA209020/2019/06375 автомобіль марки - FIAT DOBLO (він-код НОМЕР_1 ) має пошкодження «лакофарбового покриття деяких елементів кузова, забруднення та пошкодження оббивки салону та сидінь, пошкоджено: ліва передня дверка, передній бампер, переднє ліве крило, заднє ліве та праве крило» (т.1, арк.справи 15-16).

Крім того, листом-підтвердженням від продавця «Autohandel de bels» щодо вартості транспортного засобу за він-кодом НОМЕР_1 від 25.02.2019 року, встановлені недоліки комплектації автомобіля, а саме не було оснащено системою кондиціювання повітря, CD-програвачем та задніми пасажирськими сидіннями (т.1, арк.справи 17-18).

Отже, за таких обставин, використана відповідачем система оцінки транспортних засобів SCHWACKE не могла враховувати реальний технічний стан придбаного позивачем транспортного засобу з урахуванням його фактичних пошкоджень та комплектації.

Крім того, відповідачем не доведено, що застосовані ним відомості системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE не визначають ціну товарів на внутрішньому ринку країни-експортера, що суперечить пункту 3 частини 3 статті 64 МК України.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у оскаржуваних рішеннях від 28 лютого 2019 року не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Відповідач не довів, що заявлені позивачем відомості про митну вартість автомобіля є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

Враховуючи норми частини 2 статті 77 КАС України щодо обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності суб`єктом владних повноважень, відповідачем не доведена правомірність складення спірних картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA700140/2019/00030 від 28 лютого 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів UA700000/2019/000028/2 від 28 лютого 2019 року.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької митниці ДФС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 200/3548/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 200/3548/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць