Справа № 160/1520/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року Справа № 160/1520/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.09.2018р., зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2019р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 20.09.2018р., що виразилися у стягненні з позивача переплати у розмірі 4625,52 грн.;

- зобов`язати відповідача повернути позивачеві незаконно утримані з пенсії кошти у розмірі 4625,52 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати по справі: судовий збір та витрати на правову допомогу у сумі 2400 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.05.2011р. він отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З червня 2018 року пенсійний орган почав утримувати частину суми пенсійних виплат позивача у зв`язку з чим він звернувся до пенсійного органу та його повідомлено, що при призначенні йому пенсії посадовими особами відповідача було невірно розраховано розмір пенсії внаслідок чого виникла переплата у розмірі 4000 грн. та запропоновано позивачеві добровільно повернути таку переплату. Позивач вказує, що, оскільки з його боку зловживань не було, він відмовився повертати дану суму переплати та запропонував видати йому письмове обґрунтування виникнення переплати. В жовтні 2018 року позивач отримав рішення пенсійного органу від 20.09.2018р. про утримання надміру виплачених сум пенсій у розмірі 4625,52 грн., яка утворилася за період з 01.05.2014р. по 30.09.2017р. у зв`язку з отриманням страхових виплат з ВВД ФССНВ. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважає його необґрунтованим та не законним, оскільки пенсію позивачеві було призначено 08.05.2011р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та нa день призначення пенсії ніяких страхових виплат позивач не отримував; постановою Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійні захворювань України №0407/21811/21811.1/3 від 27.09.2013р. позивачеві було призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 2072,42грн. та після встановлення стійкої втрати працездатності у розмірі 35% та 3 групи інвалідності у вересні 2013року позивач повідомляв пенсійний орган про призначення йому щомісячної страхової виплати та своєчасно надав виписки з актів оглядів MCEK від 29.09.2014р. та від 10.08.2017p., які знаходяться в матеріалах пенсійної справи позивача; в січні 2019 року позивач звернувся до відповідача із письмовим звернення, в якому просив повідомити про умов призначення йому пенсії та підстави нарахування та утримання переплати, на яке отримав відповідь №256/3-07 від 17.01.2019р., згідно якої нарахування переплати відповідач обґрунтовує «Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, проте, в довідці Криворізького відділення УВД ФСС України в Дніпропетровській області, що була отримана відповідачем, не зазначено ні суму призначеної страхової виплати, ні проіндексовану її суму, ні суму індексації, а тому у пенсійного органу не було ніяких законних, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., підстав для перерахунку та індексації пенсії позивача; відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно, але ніяких зловживань з боку позивача не було, недостовірних даних до пенсійного органу ним не надавалися, при цьому, в оспорюваному рішенні взагалі не зазначено, які зловживання з боку позивач були виявлені та які недостовірні відомості він подав. Окрім того, позивач вказує на те, що у зв`язку з необхідністю звернення до суду за захистом його порушених прав, позивачем було понесено витрати на правову допомогу у сумі 2400 грн. У відповіді на відзив від 01.04.2019р. позивач вказує на ті ж самі обставини (а.с.39).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2019р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

01.03.2019р., на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, відповідач надав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що ним була отримана довідка №07/863 від 21.08.2018р. щодо перебування позивача на обліку в Криворізькому відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з 06.09.2013р. та отримує страхові виплати за наслідками професійного захворювання. Як вважає відповідач, отримавши право на одержання наведених страхових виплат у 2013 році, позивач свідомо не повідомляв пенсійний орган про зміну обставин, які впливають на розмір пенсії та в результаті такого неповідомлення по особовому рахунку позивача утворилася переплата у розмірі 4625,52 грн. за період з 01.05.2014р. по 30.09.2017р., оскільки відповідно до п.10 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 у разі, коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума, індексація пенсій у такому випадку провадиться органами Пенсійного фонду на підставі довідок відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації, а тому відповідачем правомірно прийнято рішення від 20.09.2018р. про утримання зайво отриманих позивачем коштів. Щодо позовних вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, то відповідач зазначає, що долучена до позову квитанція №1908 від 02.11.2018р. на одержання адвокатом 2400 грн., без надання відповідних банківських документів, не є достатнім доказом на підтвердження факту, що позивач поніс на правову допомогу у справі такі витрати.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 19.04.2019р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у справі.

З 08.05.2011р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується копіями протоколу №318473 від 31.05.2011р. про призначення пенсії та пенсійного посвідчення (а.с.9,20).

З 06.09.2013р. ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, яка встановлена позивачеві до 01.10.2019р., що підтверджується копіями виписок з акту огляду МСЕК від 10.09.2013р. від 29.09.2014р., від 10.08.2017р. та довідки МСЕК АВ №0037538 від 10.09.2013р. (а.с.10,21-22).

Постановою ВВД ФССНВУ в м. Кривому Розі №0407/21811/21811.1/3 від 27.09.2013р.позивачеві було призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 2072,42 грн., що підтверджується копією відповідної постанови, наявної у справі (а.с.11).

На запит №1026/04-14/18 від 16.08.2018р. про надання інформації, Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надало пенсійному органу довідку №07/863 від 21.08.2018р. про перебування позивача на обліку з 06.09.2013р. та отримання ним страхових виплат за наслідками професійного захворювання 2013р., що підтверджується копіями відповідних запиту та довідки (а.с.35-36).

20.09.2018р. пенсійним органом було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії, згідно якого по особовому рахунку 165650 ОСОБА_1 наявна переплата у сумі 4625,52 грн., яка утворилася за період з 01.05.2014р. по 30.09.2017р. у зв`язку з отриманням страхових виплат від ВВД ФССНВ, при цьому, у вказаному рішенні зазначено, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.10.2018р. до повного погашення, що підтверджується змістом копії вказаного рішення (а.с.12).

Окрім того, листом №256/3-07 від 17.01.2019р. пенсійний орган повідомив позивача про те, що згідно довідки № 07/863 від 21.08.2018, наданої Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, позивач перебуває на обліку та отримує страхові виплати за наслідками професійного захворювання з 06.09.2013р. по теперішній час у зв`язку з чим виникла переплата індексації його пенсії за період з 01.05.2014 по 30.09.2017 в розмірі 4625,52 грн., яка утримувалася з 01.10.2018р. по 20 % від основного розміру пенсії, згідно рішення про надміру виплачених коштів від 20.09.2018р. та станом на 01.01.2019 переплата повністю утримана, що підтверджується змістом його копії (а.с.25).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача про утримання надміру виплачених сум пенсій від 20.09.2018р. у зв`язку з чим просить визнати протиправним та скасувати таке рішення і зобов`язати відповідача повернути позивачеві незаконно утримані з пенсії кошти у розмірі 4625,52 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 20.09.2018р. про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій та зобов`язання відповідача повернути позивачеві незаконно утримані з пенсії кошти у розмірі 4625,52 грн., виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

У відповідності до ч.1 ст.50 Закону №1058 встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 3 ст.107 Закону №1058 визначено, що суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що сума пенсії, яка надміру виплачена, повертається лише у двох випадках, а саме: коли вона виплачена внаслідок зловживань з боку пенсіонера або у разі подання страхувальником недостовірних відомостей, при цьому, у разі безпідставного стягнення пенсійним органом коштів, зокрема, з фізичних осіб, вказані суми коштів підлягають поверненню.

Так, як вбачається зі змісту копії оспорюваного рішення, підставою для його прийняття стала наявність по особовому рахунку позивача переплати пенсії у сумі 4625,52 грн., яка утворилася за період з 01.05.2014р. по 30.09.2017р. у зв`язку із отриманням позивачем страхових виплат від Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (а.с.12).

При цьому, прийняттю оспорюваного рішення передувало отримання пенсійним органом довідки Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань № 07/863 від 21.08.2018р. про перебування позивача на обліку та отриманні ним страхових виплат за наслідками професійного захворювання з 06.09.2013р., що підтверджується змістом копії листа №256/3-07 від 17.01.2019р. (а.с.25).

Разом з тим, судом встановлено, що в матеріалах пенсійної справи позивача №165650, копії яких долучені позивачем до позову, містяться виписки з акту огляду МСЕК від 29.09.2014р. та від 10.08.2017р. (а.с.21-22).

Окрім того, зі змісту копії пенсійного посвідчення позивача № НОМЕР_1 вбачається, що позивач отримує пенсію за віком та є інвалідом 3 групи професійного захворювання, вказане посвідчення видане 31.10.2017р. (а.с.9).

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, що пенсійний орган володів інформацією про те, що позивачеві було встановлено 3 групу інвалідності за професійним захворюванням, що передбачає можливість отримання позивачем страхових виплат з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, ще до отримання пенсійним органом відповідної довідки № 07/863 від 21.08.2018р. та прийняття оспорюваного рішення про стягнення надміру сплачених сум пенсії.

Так, частиною 3 статті 44 Закону №1058 визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Разом з тим, жодних доказів того, що пенсійним органом вживалися будь-які заходи щодо отримання від відповідного органу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань інформації про отримання позивачем страхових виплат до серпня 2018 року, незважаючи на наявність у відповідача інформації, яка свідчить про можливість отримання позивачем таких виплат, відповідачем суду не надано.

Окрім того, оспорюване рішення взагалі не містить жодних посилань на утворення переплати за особовим рахунком позивача внаслідок зловживання з його боку, а саме по собі отримання страхових виплат від ВД ФССНВ, як про це зазначено у рішенні, не є підставою для висновку про те, що переплата утворилася внаслідок зловживання з боку позивача.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, надані суду докази та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу довідок МСЕК, за якими йому було встановлено 3 групу інвалідності внаслідок професійного захворювання, що не спростовано відповідачем, жодних зловживань, як то приховування отримання ним страхових внесків від відповідного органу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, з боку позивача не було, а відтак, оспорюване рішення відповідача від 20.09.2018р. про утримання надміру виплачених сум пенсій саме з вини позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Також і прийняття відповідачем оспорюваного рішення від 20.09.2018р. свідчить про недотримання пенсійним органом вимог ч.4 ст.45 Закону №1058, якою передбачено, що у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, перерахунок призначеної пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Тобто, отримавши довідку № 07/863 від 21.08.2018р. (коли саме пенсійним органом було отримано зазначену довідку відповідачем не зазначено та доказів не надано), відповідач повинен був привести пенсійну справу позивача у відповідність до вимог чинного законодавства і здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача не раніше ніж з 01.09.2018р. та у такому разі жодної переплати по особовій справі позивача не виникло б.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття пенсійним органом оспорюваного рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 20.09.2018р. з урахуванням норми вищенаведеного законодавства та обставин встановлених судом, які не спростовані відповідачем жодними доказами.

Судом відхиляються посилання відповідача, викладені у відзиві на позов, про те, що отримавши право на одержання наведених страхових виплат у 2013 році, позивач свідомо не повідомляв пенсійний орган про зміну обставин, які впливають на розмір пенсії та в результаті такого неповідомлення по особовому рахунку позивач утворилася переплата у розмірі 4625,52 грн. за період з 01.05.2014р. по 30.09.2017р., оскільки відповідно до п.10 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 у разу, коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума, індексація пенсій у такому випадку провадиться органами Пенсійного фонду на підставі довідок відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації, оскільки, по-перше, таких підстав оспорюване рішення від 20.09.2018р. не містить, а в силу положень ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин; по-друге, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, позивач свідомо не повідомляв пенсійний орган про отримання ним страхових виплат, а матеріали пенсійної справи позивача, навпаки, свідчать про те, що позивачем до пенсійного органу надавалися всі необхідні документи; по-третє, довідка № 07/863 від 21.08.2018р. не містить інформації про суму призначеної позивачеві страхової виплати, проіндексованої її суми і суми індексації.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного рішення від 20.09.2018р. про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи вказане оспорюване рішення, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено порушення вищенаведеним оспорюваним рішенням відповідача прав та інтересів позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Також і підлягають задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути позивачеві незаконно утримані з пенсії кошти у розмірі 4625,52 грн. з урахуванням того, що судом встановлено протиправність рішення відповідача від 20.09.2018р. про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій, а за приписами ч.3 ст.107 Закону №1058 визначено, що суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 2400 грн., виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З аналізу вищенаведених процесуальних норм вбачається, що розподіл витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката адміністративним судом можливо здійснити лише за наявності сукупності доказів, якими такі витрати підтверджується, а саме: договору про надання правничої допомоги; доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката, позивачем надано до суду копії договорів про надання правової допомоги у адміністративному процесі б/н від 01.11.2018р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Залюбовським В.В. №0873 від 08.07.1999р., розрахунку витрат на правову допомогу позивачеві, акту виконаних робіт, квитанції №1908 від 02.11.2018р. довільної форми, в якій зазначено найменування послуг, сума та підпис адвоката (а.с.15-19).

Між тим, платіжних (розрахункових) банківських документів, рахунків на оплату та інших документів, які б можливо було вважати платіжними документами та належними доказами здійснення оплати позивачем через установи банку не надано.

За таких обставин та з урахуванням не надання банківських платіжних документів про понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 2400 грн., у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову у наведеній частині.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанцій №0.0..1 від 01.11.2018р. та №0.0..1 від 08.02.2019р. пропорційно до розміру задоволених позовних умов у розмірі 512 грн. 27 коп. (768,40 грн./3*2) (а.с.3,4).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.09.2018р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.09.2018р. про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) незаконно утримані з пенсії кошти у розмірі 4625,52 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять п`ять гривень 52 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 512 грн. 27 коп. (п`ятсот дванадцять грн. 27 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва