Справа № 480/2074/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 липня 2019 р. Справа № 480/2074/19

Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

До суду 10.06.2019 (передано через засоби поштового зв`язку) звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26 листопада 2018 року №Ф-5981-54 на суму боргу відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів в розмірі 15 819,54 грн.

Ухвалою від 14.06.2019 позовну заяву було залишено без руху з наданням строку позивачу для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії такої ухвали. Зокрема, позивача було зобов`язано надати суду:

- заяву із зазначенням в ній ідентифікаційного коду в ЄДРПОУ відповідача;

- оригінал квитанції №0.0..1 від 03.06.2019 про сплату судового збору у розмірі 768,40грн.;

- докази на підтвердження дати отримання оскаржуваної вимоги, а у разі оскарження вимоги в адміністративному порядку - рішення за результатами такого оскарження та доказів отримання такого рішення;

- заяву про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній підстав та наданням доказів поважності його пропуску (у випадку пропущення такого строку).

Позивач ухвалу від 24.06.2019 про залишення позовної заяви без руху отримала 25.06.2019, про що свідчить підпис у відповідній графі повідомлення про вручення поштового відправлення.

В порядку усунення недоліків представник позивача 08.07.2019 (через засоби поштового зв`язку) подала до суду:

- уточнену позовну заяву із зазначенням в ній ідентифікаційного коду в ЄДРПОУ відповідача;

- оригінал квитанції №0.0..1 від 03.06.2019 про сплату судового збору;

- клопотання про витребування доказів;

- клопотання про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

При цьому, у клопотанні про поновлення строків звернення до суду представник позивача зазначила, що оскаржувану вимогу отримала 06.12.2018, а суд, з посиланням на Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та рішення Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №802/983/18-а, неправильно зробив висновок про те, що позивач є платник єдиного внеску, а тому може оскаржити вимогу контролюючого органу саме протягом 10 календарних днів з дня її отримання як із застосуванням процедури її адміністративного оскарження, так і без такої. Стверджує, що зазначений Закон та рішення Верховного Суду стосуються платників єдиного внеску, яким ОСОБА_1 не є, а є платником єдиного внеску як Адвокатське бюро «ІНФОРМАЦІЯ_1». Саме позовна заява про неправомірність нарахування суми єдиного соціального внеску і будується на тому, що ОСОБА_1 ні як фізична особа, ні як підприємець не здійснює адвокатську діяльність. Вона здійснює адвокатську діяльність як юридична особа адвокатське бюро «ІНФОРМАЦІЯ_1». Стверджує, що застосовуючи до позивача вимоги ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд, без розгляду справи в суді, без дослідження доказів, вже вирішив своєю ухвалою, що ОСОБА_1 є платником внеску, хоча відносно ОСОБА_1 внески сплачує юридична особа, через яку вона працює, в т.ч. і адвокатське бюро. Але стосовно цієї юридичної особи жодних вимог податковий орган не складав. Таким чином, робить висновок, що положення ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на ОСОБА_1 не розповсюджуються та вважає, що у вказаних відносинах має застосовуватись шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України. У клопотанні щодо поновлення строків звернення до суду просила врахувати, що строк звернення до суду не є пропущеним.

Тобто, подаючи «Клопотання щодо поновлення строків звернення до адміністративного суду», представник позивача не звертається з заявою про поновлення строку на звернення з позовом до суду, оскільки вважає, що такий строк не пропущений. Відтак, вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 14.06.2019 в частині надання заяви про поновлення строку на звернення з позовом до суду та надання доказів поважності його пропуску позивачем виконані не були.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Предметом оскарження у цій справі є вимога про сплату єдиного внеску, умови, порядок нарахування і сплати якого визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ), відповідно до ст. 2 якого дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Отже, зокрема, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Законом №2464-VІ.

При цьому, приписами ст. 25 Закону №2464-VІ передбачено право оскарження вимоги про сплату єдиного внеску до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску.

Відтак, при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону №2464-VІ, строк звернення до адміністративного суду визначається саме вказаними нормами.

Як вбачається з позову, позивач отримала спірну вимогу 06.12.2018. Правом на оскарження вимоги в адміністративному порядку до органу доходів і зборів вищого рівня не скористалась і до адміністративного суду звернулась лише 06.06.2019 за допомогою засобів поштового зв`язку.

Таким чином, звернувшись до суду лише 06 червня 2019 року з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26 листопада 2018 року №Ф-5981-54, позивач пропустила 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом №2464-VІ. При цьому, представником позивача у клопотання про поновлення строку не наведено обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку.

Суд не приймає доводи представника позивача з приводу того, що в даному випадку не підлягають застосуванню вимоги Закону №2464-VІ, враховуючи наступне.

Як вбачається з позову, позивачем оскаржується саме вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внесу від 26.11.2018 №Ф-5981-54, винесена відповідачем відповідно до ст. 25 Закону №2464-VІ. У вимозі роз`яснено право оскарження її до органів доходів та зборів вищого рівня чи до суду протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги.

Позивач стверджує, що вона не є платником єдиного внеску, оскільки не здійснює адвокатську діяльність ні як фізична особа, ні як підприємець, а здійснює її як юридична особа адвокатське бюро «ІНФОРМАЦІЯ_1», тому положення ст.25 Закону №2464-VІ щодо встановленого 10-денного строку звернення до суду про оскарження вимоги на ОСОБА_1 не розповсюджуються.

В той же час, перевірка вказаних обставин, в тому числі щодо правомірності винесення оскаржуваної вимоги позивачу як фізичній особі, яка не є платником єдиного внеску, є предметом розгляду саме під час розгляду справи по суті, а не під час вирішення питання при прийняття позовної заяви до розгляду та перевірки, згідно п.5 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України питання своєчасності звернення позивача до суду. При цьому, вказані доводи не змінюють саму правову природу оскаржуваного рішення, яким є вимога про сплату єдиного внеску, порядок оскарження якої визначено спеціальним Законом №2464-VІ, який в даному випадку, згідно вимог ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України і підлягає застосуванню.

Більш того, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі та застосовуючи загальні норми ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України щодо строку на звернення з позовом до суду з тих підстав, що позивач не є платником єдиного внеску, саме в такому разі судом може буде вирішено спір наперед.

З урахуванням зазначеного, вказані доводи представника позивача, наведені у клопотанні щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд не приймає до уваги.

При цьому, за змістом норм Кодексу адміністративного судочинства України у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Варто звернути увагу на те, що встановлення строків звернення до суду законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Представник позивача в клопотанні щодо поновлення строків звернення до адміністративного суду не зверталась до суду з заявою про поновлення строку на звернення з позовом до суду та не надала належних та допустимих доказів наявності об`єктивних підстав, пов`язаних з істотними перешкодами чи труднощами, що призвели до звернення до суду з пропуском встановленого строку. Представником позивача не доведено неможливості своєчасного звернення до суду.

За таких обставин, недоліки позовної заяви у строк, встановлений в ухвалі від 14.06.2019, не були усунені у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2).

Відповідно до п.п.1,9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п.1); у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (п.9).

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України).

З урахуванням наведеного вище, вбачається необхідним позовну заяву повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 122, 169, 248, 293, 295, пп.15.5 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко