Справа № 815/2621/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 р. Категорія 102000000м.ОдесаСправа № 815/2621/18
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

час і місце ухвалення: 12:02, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року по справі за позовом громадянина СРВ (Соціалістичної Республіки В`єтнам) ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що у зв`язку із досягненням 25-річного віку, він звернувся до Малиновського відділу у м. Одесі Головного управління ДМС України в Одеській області щодо зміни посвідки на постійне проживання в Україні, однак не отримав у семиденний термін, як це передбачено законодавством України нову посвідку, а отримав відповідь про те, що його заява прийнята до розгляду та відносно нього розпочато процедуру скасування дозволу на імміграцію з підстав його видання всупереч Закону України «Про імміграцію».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови громадянину СРВ ОСОБА_1 у зміні посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягненням ним 25 річного віку. Зобов`язано Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області змінити громадянину СРВ ОСОБА_1 посвідку на постійне проживання в Україні Серії НОМЕР_1 , видану ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області 17.05.2007 року у зв`язку із досягненням 25 річного віку.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що при подачу документів на отримання дозволу на імміграцію в Україні позивач повідомив неправдиві відомості та подав нечинні документи.

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з`явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що батьки позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мали дозвіл на постійне проживання в Україні, 18.02.2005 року звернулися до УМВС України в Одеській області із заявою про надання їх неповнолітньому сину, ОСОБА_1 , 1989 року народження дозволу на постійне проживання в Україні разом з ними.

28.02.2005 року ОСОБА_1 звернувся до УМВС України в Одеській області з заявою про видачу посвідки на постійне проживання в Україні (а.с. 64).

За результатом розгляду зазначених заяв, начальником ВГІРФО УМВС України в Одеській області затверджений висновок про задоволення клопотання громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 на документування посвідкою на постійне проживання в Україні у відповідності до ст. 4 р. 2 п. 6 ЗУ «Про імміграцію» (а.с. 132) та ОСОБА_1 був документований посвідкою на постійне проживання в Україні.

За результатом здійснення обміну посвідки, 17.05.2007 року ОСОБА_1 видана посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , дійсна безстроково.

У зв`язку із досягненням 25-річного віку, 18.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін посвідки (а.с. 69).

10.05.2018 року Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області листом № 5/3-290286 повідомило позивача про те, що заява про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягненням 25-річного віку прийнята до розгляду ГУ ДМС України в Одеській області. Головним управлінням здійснюється перевірка наявності підстав для обміну посвідки та відсутності підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених п. 17 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання». Проведеною перевіркою встановлено, що надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання було здійснено усупереч Закону України «Про імміграцію», а тому, на підставі вимог абз. 3 п. 2.9 розділу ІІ Тимчасового порядку розпочато процедуру скасування дозволу на імміграцію в Україну, про результати якої позивача буде повідомлено додатково у встановлений Законом термін (а.с. 14).

Позивач вважає такі дії Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови йому у зміні посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягненням ним 25 річного віку протиправними, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких підстав не обмінювати позивачу посвідку на постійне проживання у зв`язку із досягнення 25-річного віку у відповідача не було, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 19, 26 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про імміграцію», в редакції чинній, на час видачі посвідки позивачу, посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно з п. 9 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Відповідно до положень п. 4.1, 4.2, 4.3 «Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року № 681, обмін посвідки здійснюється в разі наявності підстав, визначених пунктами 14 та 16 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Разом із заявою про обмін посвідки іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання подаються: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред`явлення повертається), та його копія; 2) посвідка, що підлягає обміну, а в разі її пошкодження чи втрати - довідка про звернення із заявою про втрату посвідки (довідка органів внутрішніх справ з цього питання) у довільній формі; 3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 4) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 5) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері) (допускається подання фотографій в головних уборах, що не приховують овалу обличчя особи, громадянами, релігійні переконання яких не дозволяють з`являтися перед сторонніми особами без головних уборів, за умови, якщо в їхніх паспортних документах вони зображені в головних уборах).

У разі обміну посвідки на постійне проживання при досягненні іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку документи, зазначені в підпункті 4 пункту 4.2 цього розділу, не подаються.

Згідно з п. 4.5, 4.6 «Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року № 681, працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання».

За результатами розгляду заяви протягом семи днів (для посвідки на постійне проживання) з дати подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів Головою ДМС (а в разі його відсутності - заступником Голови ДМС) чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Відповідно до п. 17 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); інших випадках, передбачених законами.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що підставою для обміну посвідки у зв`язку з досягненням 25-ти річного віку є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ДМС в установленому порядку, за результатом розгляду яких міграційний орган приймає відповідне рішення.

Позивач 18 квітня 2018 року звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області з заявою щодо обміну посвідки на постійне місце проживання в Україні у зв`язку з досягненням 25-річного віку та відповідач не зазначає в оскаржуваному рішенні та відзиві на позовну заяву про не надання позивачем документів, перелічених в п. 4.2 «Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання».

Відповідачем на адресу позивача направлена відповідь про те, що проведеною перевіркою встановлено надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання усупереч Закону України «Про імміграцію», а тому розпочато процедуру скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну, про результати якої позивача буде повідомлено додатково у встановлений Законом термін.

Пунктом 18 Порядку № 251 встановлено, що посвідка на постійне проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статей 12 і 13 Закону України "Про імміграцію".

Відповідно ст. 12 Закону України "Про імміграцію", підставами для скасування дозволу на імміграцію є:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

За змістом ст. 13 зазначеного Закону, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

З аналізу вищезазначених положень законодавства вбачається, що після спливу семиденного строку з дня подачі позивачем заяви про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягнення ним 25-річного віку на адресу ГУ ДМС в Одеській області, цим органом мало бути прийнято рішення про видачу нової посвідки, або відмови у її видачі із зазначенням підстав, передбачених п. 17 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання».

Однак, відповідачем було прийнято інше рішення, яке не передбачено нормами законодавства, яким фактично позивача повідомлено про відмову в обміні посвідки з підстав проведення процедури скасування дозволу на імміграцію в Україну, яке до того ж прийнято вже після спливу 7 денного терміну на його розгляд.

При цьому, на час направлення позивачу листа № 5/3-290286 від 10.05.2018 року дозвіл на імміграцію позивача в Україну не скасований, а тому у відповідача не було будь-яких підстав не обмінювати посвідку на постійне проживання позивача в Україні в зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Слід зазначити, що п. 4.5 «Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року № 681 передбачає перевірку наявність підстав для обміну посвідки, тобто, в даному випадку, досягнення позивачем 25-річного віку, звірку відомостей про іноземців чи осіб без громадянства, указаних в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, тобто, звірку відомостей в наданих документах, а також перевірку підстав, зазначених в п. 17 «Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання».

Однак, відповідач вийшов за межі дій, передбачених законодавством та ініціював за заявою позивача про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягнення ним 25-річного віку перевірку правомірності видачі посвідки, яку необхідно обміняти, при тому, що така перевірка проводиться на стадії її видачі, обміну на безстрокову та з часу видачі позивачу посвідки вже пройшло більше 10 років.

Під час розгляду справи представник позивача звертався до ДМС України з адвокатськими запитами щодо повідомлення чи розпочата процедура скасування дозволу на імміграцію позивача та чи прийнято відповідне рішення, однак ДМС України повідомило представника позивача листом від 25.07.2018 року № 8-5233/1-18 про те, що станом на 23.07.2018 року апаратом ДМС не отримувалися документи, які б стосувалися скасування дозволу на імміграцію громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (а.с. 111).

З матеріалів особової справи позивача, убачається, що 03.09.2018 року начальником ГУ ДМС України в Одеській області затверджений висновок про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , такий висновок підтриманий ДМС України та Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 03.09.2018 року № 290286 (ос) скасований дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» (а.с. 151-156).

Не погодився з правомірністю рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про його скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року у справа № 420/5170/18, яке набрало законної сили 03.04.2019 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 03.09.2018 року № 290286 (ос) про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 185-190).

Таким чином, враховуючи порушення відповідачем норм законодавства при розгляді заяви позивача, про що зазначено вище, будь-яких підстав не обмінювати позивачу посвідку на постійне проживання у зв`язку із досягнення 25-річного віку у відповідача не має.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не було доведено правомірності вчинених ним дій.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги громадянина СРВ ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року по справі № 815/2621/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.