Справа № 160/2917/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2019 року Справа № 160/2917/19
01 квітня 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 09.04.2019 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
08 травня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в яких підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
- п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, а саме: платником податків не повідомлено про об`єкти пов`язані з оподаткуванням до Нікопольської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за основним місцем обліку повідомленням за формою № 20-ОПП;
- п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 196 697,20грн., у томі числі за 2016рік - 142218,71 грн., за 2017 рік - 54 478,49грн.;
- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України за № 2464-УІ від 08.07.2010р. "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове держав не соціальне страхування на загальну суму 156 665,52грн., в тому числі за 2016 рік - 90 080,76 грн., за 2017 рік - 66 584,76грн.;
- п. 163.1 ст. 163, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чогс визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на загальну суму 16 391,44 грн., в т. ч. за 2016 рік - 11 851,56 грн., за 2017 рік - 4 539,88 грн.
Не погодившись з прийнятими контролюючим органом у відношенні позивача рішеннями за результатами проведення документальної планової виїзної перевірки, ФОП Громченко 05.12.2018 р. було направлено на адресу Державної фіскальної служби України скарги:
2) про перегляд податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.01.2019 р. № 1175/6/99-99-11-05-02-25 складеним Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 р. № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного соціального внеску від 13.11.2018 р. № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 06.02.2019 р. № 5926/6/99-99-11-05-01-25 скаргу ФОП ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.11.2018р. № 5 в частині нарахованого податку на доходи фізичних осіб у сумі 184 253,15 грн. та штрафних санкцій у сумі 92 126,58 грн. та № в частині нарахованого військового збору у сумі 15 354,43 грн. та штрафних санкцій у сумі 7 677,22 грн., в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення № було залишено без змін.

Зокрема, Державною фіскальною службою України, при скасуванні в частині податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.11.2018 р. № 5 та від 13.11.2018 р. № , у рішенні було зазначено, що висновки перевірки щодо завищення витрат підприємцем на придбання дизпалива по талонам або скретч-картам у кількості 72130 літрів на загальну суму (без ПДВ) 1023628,63 грн., є необґрунтованими, оскільки, фактично придбання палива здійснено ФОП ОСОБА_1 у безготівковій формі. При цьому, для встановлення суми витрат у зв`язку з придбанням палива, що безпосередньо пов`язано з отриманням доходу, не досліджено залишки пального станом на початок та кінець перевіряємого періоду.

У зв`язку із скасуванням Державною фіскальною службою України податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.11.2018 р. № 5 та від 13.11.2018 р. № , відповідачем винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 11.03.2019 р. форми «Р» про сплату грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 18 666,08 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 12 444,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6 222,03 грн.;

- № від 11.03.2019 р. форми «Р» про сплату грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 1 555,51 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 1 037,01 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 518,50 грн.

Крім того, на підставі акту перевірки № 55154/04-36-13-05/ НОМЕР_3 від 21.09.2018 року «Про ненадання первинних документів ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 )» Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській винесене податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 21.09.2018 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.

Правомірність вищенаведених податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки) платника єдиного внеску Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є предметом даної адміністративної справи.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно листа від 19.09.2018 б/н ФОП ОСОБА_1 в 2017 році до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік на підставі актів списання включено витрати на запасні частини у розмірі 69133,60 грн., тобто витрати на утримання транспортних засобів подвійного призначення, а саме: витрати на придбання запасних частин, виконання технічного обслуговування і ремонту вантажних автомобілів - шиномонтаж, придбання запчастин, шин на придбання запасних частин/шин.

У зв`язку з цим, контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем було занижено суму чистого оподаткованого доходу на загальну суму 69133,60 грн. та, як наслідок, занижено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 12444,05 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.п. п.п. 177.4.1, 177.4.2, 177.4.3, 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею.

До основних засобів подвійного призначення належать, зокрема, вантажні автомобілі (п.п. 177.4.6 п. 177.4 77 Податкового кодексу України).

Відносини власності та порядок реалізації права власності визначають Конституція України та Цивільний Кодекс України, ст. 318 якого передбачено, що суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені ст. 2 ЦКУ - фізичні та юридичні особи.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, відповідно до абзацу третього п.6 якого встановлено, що транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Поняття термінів, пов`язаних з автомобільним транспортом, визначено Законом України від 05.04.2001 №2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

При цьому, автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача. Напівпричіп за своєю конструкцією та обладнання призначений для перевезення вантажу.

Разом з цим, ст.19 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, сомоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль - мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль - майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Отже, враховуючи викладене, до основних засобів подвійного призначення відносяться і вантажні автомобілі, у т.ч. сідельні тягачі та напівпричепи, які призначені для перевезення вантажів.

Згідно з розділом І "Загальні положення" Правил експлуатації колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 №550 "Про затвердження Правил експлуатації колісних транспортних засобів", утримання транспортного засобу - це забезпечення державної реєстрації, дотримання умов безпечності технічного та санітарного стану, проведення обов`язкового технічного контролю, своєчасного виконання технічного обслуговування і ремонту, охорони, передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, в порушення п. 177.2, п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік було безпідставно включено до складу витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподатковуваного доходу витрати, на утримання основних засобів подвійного призначенню (послуги з ремонту вантажних автомобілів та шиномонтажу, придбання запчастин, шин) за 2017 рік на загальну суму 69133,60 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 11.03.2019 р. Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 18 666,08 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 12 444,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6 222,03 грн., є законним.

Крім того, встановлене податковим органом завищення витрат і відповідно заниження чистого доходу вплинуло на правильність визначення бази для нарахування єдиного соціального внеску, в результаті чого позивачу також нараховано штрафні санкції.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редації, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 28.12.2014 №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до Податкового кодексу України, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Так, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, а саме:

- фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

- фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

При цьому, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачем занижено суму оподатковуваного чистого доходу, суд приходить до висновку щодо правомірності винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 0- від 13.11.2018 р., рішення № від 13.11.2018р. про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 11.03.2019 р. про сплату грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № від 13.11.2018 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Щодо правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № від 21.09.2018 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2018, 21.09.2018 довіреній особі позивача ОСОБА_2 було вручено запити на підставі п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України про надання первинних документів та пояснень стосовно питань, які виникли у ході проведення перевірки, на який листами - відповідями було надано довіреною особою ОСОБА_2 пояснення та документи, але не надано фіскальні чеки РРО (касові чеки), які б підтверджували фактичне отримання ФОП ОСОБА_1 дизпалива на АЗС по талонам або паливним карткам.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 21.09.2018 №55154/04-36-13-05/ НОМЕР_3 «Про ненадання первинних документів ФОП ОСОБА_1 », яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України.

На підставі зазначеного акту Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 21.09.2018 р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.

Разом з цим, як встановлено судом та було зазначено вище, рішенням Державної фіскальної служби України від 06.02.2019 р. № 5926/6/99-99-11-05-01-25 було частково задоволено скаргу ФОП ОСОБА_1 , а саме скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.11.2018р. № 5 в частині нарахованого податку на доходи фізичних осіб у сумі 184 253,15 грн. та штрафних санкцій у сумі 92 126,58 грн. та № в частині нарахованого військового збору у сумі 15 354,43 грн. та штрафних санкцій у сумі 7 677,22 грн., в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення № було залишено без змін.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з даних підстав є неправомірним застосування Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області до ФОП ОСОБА_1 штрафної (фінансової) санкції в сумі 510,00 грн. податковим повідомленням-рішенням від 21.09.2018 року № на підставі складеного в ході проведення виїзної планової документальної перевірки акту № 55154/04-36-13-05/ НОМЕР_3 від 21.09.2018 р. про не надання первинних доку ментів (фіскальних чеків РРО (касових чеків) на підтвердження фактичного отримання дизпалива на АЗС по талонам або паливним карткам), оскільки відповідно до рішення Державної фіскальної служби України від 06.02.2019 р. № 5926/6/99-99-11-05-01-25 про результати розгляду скарги, Державна фіскальна служба України дійшла висновку про те, що відповідні документи позивач не повинен був мати на підтвердження задекларованих витрат.

Отже, податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 21.09.2018 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 2015,62 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №663 від 21.03.2019 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 5 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування вимоги про сплату боргу № Ф-, рішення № та податкових повідомлень-рішень №№ , , , - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» за № від 21.09.2018 р. Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосувано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 5,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник