Справа № 140/2034/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

17 липня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2034/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідачів про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрейд Компані» до Головного управління ДФС у Волинській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртрейд Компані» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління ДФС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07 червня 2019 року №1186764/36310587 про відмову у реєстрації податкової накладної №43 від 15 травня 2019 року та зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №43 від 15 травня 2019 року.

Ухвалою від 01 липня 2019 року провадження у справі було відкрито та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

16 липня 2019 року від представника відповідачів на адресу суду надійшов відзиви на адміністративний позов, які містить клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, що обґрунтовано наступним.

Дана адміністративна справа становить значний суспільний інтерес та має важливе значення для контролюючого органу.

Основними засадами судочинства, відповідно до частини першої статті 129 Конституції України, зокрема, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в надані ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Посилається на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також звертає увагу суду, що з матеріалів справи та відповідно до поданої заяви вбачаються значні розбіжності у твердженнях позивача з реальними обставинами справи.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, зокрема, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частина сьома статті 262 КАС України передбачає, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідачем клопотання подано у визначений законодавством строк.

Разом з тим, подане відповідачем клопотання не містить жодних конкретних обґрунтувань щодо необхідності проведення судового засідання з викликом сторін.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на значний суспільний інтерес та важливе значення для контролюючого органу у справі, оскільки ці чинники не мать визначального впливу на визначення характеру спірних правовідносин.

Також суд не бере до уваги посилання представника відповідача на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки нею встановлено гарантії захисту основоположних прав та свобод виключно людини, як фізичної особи, в тому числі від порушень з боку держави. Відповідачі являються органами державної влади, а відтак не можуть користуватись гарантіями визначеними Конвенцією.

Щодо дотримання судом принципу змагальності та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд зазначає наступне.

Приписами статті 8 КАС України визначено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Вказаний принцип полягає в наданні сторонам таких процесуальних можливостей представництва своїх інтересів, що не ставлять одну з сторін в суттєво невигідне становище відносно іншої.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності стосується активної поведінки зацікавлених осіб, що беруть участь у справі. Йдеться про реалізацію їхніх матеріальних і процесуальних прав задля впливу на результат розгляду та вирішення справи в межах адміністративного процесу з метою захисту законних прав та інтересів.

Водночас, положеннями статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

При цьому, здійснення розгляду справи в тій чи іншій процесуальній формі передбаченій Законом не може свідчити про недотримання будь-яких основних засад адміністративного судочинства, що в свою чергу означає, що розгляд справи без виклику осіб у передбачених процесуальним Законом випадках не обмежує можливості учасників справи належним чином представляти свої інтереси перед судом.

Щодо доводів про розбіжності у твердженнях позивача, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з частиною дев`ятою статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Зазначені положення кореспондуються з приписам статті 162 КАС України, відповідно до яких, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову; відзив, зокрема, повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права та перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду; до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Таким чином, пояснення представників сторін, надані в ході судових засідань не є доказами в розумінні приписів статті 72 КАС України, в той час як судом рішення приймається на підставі тих доказів, з якими ознайомлені усі учасники справи та відносно яких, у разі сумнівів в їх достовірності, необхідності уточнення будь-яких даних, сторони мають право подати письмові заяви по суті справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справи незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що представником відповідачів не наведено у клопотанні переконливих доводів, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідачів про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Керуючись статтями 12, 72, 79, 162, 248, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідачів про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрейд Компані» до Головного управління ДФС у Волинській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Суддя А.Я. Ксензюк