Справа № 640/6358/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2019 року № 640/6358/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання рішення про відмову в скасуванні арешту на все майно ОСОБА_1 противоправним; зобов`язання Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вавдійчик Анжелікою Сергіївною від 22.12.2018 року ВП 57278477.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Голосіївський районний ВДВС міста Київ Головного територіального юправління юстиції у місті Києві неправильно застосував норми Закону України «Про виконавче провадження» та неправомірно відмовив позивачу в знятті арешту на майно, а сама відмова перешкоджає реалізації позивачем своїх законних прав щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, що порушує його законні права та інтереси. Позивач наголошує, що ним було сплачено приватному виконавцю Пишному О. В. його основну винагороду у сумі 88454,29 грн, що підтверджується постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.12.2018 року за № 57473253 та квитанцією про сплату основної винагороди приватному виконавцю, при цьому норми закону України «Про виконавче провадження» не передбачають подвійну сплату виконавчого збору за проведення виконавчих дій за одним і тим же виконавчим листом.

Ухвалою суду від 19.04.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 16.05.2019 року.

Відповідно до довідки Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2019 року, у зв`язку зі зміною графіку проведення судових засідань, розгляд адміністративної справи № 640/6358/19 відкладено.

Згідно довідки Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2019 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, розгляд адміністративної справи № 640/6358/19 відкладено.

Відповідно до довідки Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2019 року, зважаючи на неявку представників сторін у судове засідання в адміністративній справі № 640/6358/19, суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Обставини, встановлені судом.

23 листопада 2011 року Солом`янським районним судом міста Києва було винесено рішення по справі № 2-5248/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов було задоволено в повному обсязі.

На підставі вищевказаного судового рішення та виконавчого листа № 2-5248/11 від 02.09.2013 року відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 06.02.2016 року було відкрито виконавче провадження за № 50063658 та проведено виконавчі дії.

В ході проведення виконавчих дій державним підприємством «СЕТАМ» відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.09.2016 року № 2831/4 було тричі проведені електронні торги щодо продажу предмета іпотеки, які жодні з них не відбулися (копії протоколів проведення електронних торгів наявні в матеріалах справи).

10.09.2018 року Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабковою Тетяною Ігорівною на підставі заяви стягувача (згідно ст. 1 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження») - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 17.09.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, якою постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження винесено в окреме виконавче провадження.

Як вбачається з автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження за № 50063658 знаходиться у стані - завершено, що підтверджується копією інформації про виконавче провадження.

Державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вавдійчик Анжелікою Сергіївною, на виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 50063658 від 10.09.2018 року Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, винесена постанова від 27.09.2018 року про відкриття виконавчого провадження зі стягнення з позивача - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 88454,28 грн.

В подальшому, державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вавдійчик Анжелікою Сергіївною, винесена постанова № 57278477 від 22.12.2018 року, якою накладено арешт на майно, що належить позивачу.

Разом із тим, при повторному зверненні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою про примусове виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2011 року, приватним виконавцем Пишним О.В. на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», на виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва № 2-5248/11 від 02.09.2013 року постановою від 19.10.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 57473253.

В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем Пишним О.В. було виконано рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23.11.2011 року та погашено борг за кредитним договором на користь стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Боржником (позивачем) - ОСОБА_1 було сплачено приватному виконавцю Пишному О. В. його основну винагороду у сумі 88454,29 грн в порядку, встановленому статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.12.2018 року за №57473253 та квитанцією про сплату основної винагороди приватному виконавцю (а.с.45-46).

Відповідно автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження за № 57473253 знаходиться у стані - завершено, що підтверджується копією інформації про виконавче провадження.

У зв`язку з тим, що на майно позивача накладено арешт на підставі постанови №57278477 від 22.12.2018 року Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, позивач 26.12.2018 року звернувся до Голосіївського районного ВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про скасування арешту на майно.

У відповідь на вказану заяву Голосіївський районний ВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відмовив позивачу в знятті арешту на майно, посилаючись на те, що останнім несплачений виконавчий збір (а.с.49).

Позивач вважаючи, що відповідач неправильно застосував норми Закону України «Про виконавче провадження» та неправомірно відмовив позивачу в знятті арешту на майно, а сама відмова перешкоджає реалізації позивачем своїх законних прав щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, що порушує його законні права та інтереси, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим тішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа по суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.5 ч. 5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Згідно ч. 8 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем Пишним О.В. на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва №2-5248/11 від 02.09.2013 року, на підставі постанови від 19.10.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 5747325.

В процесі проведення виконавчих дій приватним виконавцем Пишним О.В. було виконано рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23.11.2011 року та погашено борг за кредитним договором на користь стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

В свою чергу, позивачем було сплачено приватному виконавцю Пишному О.В. його основну винагороду у сумі 88454,29 грн в порядку, встановленому статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.12.2018 року за № 57473253 та квитанцією про сплату основної винагороди приватному виконавцю (а.с.46).

Суд вказує, що норми Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають подвійну сплату виконавчого збору за проведення виконавчих дій за одним і тим же виконавчим листом.

Таким чином, у позивача відсутні зобов`язання перед Голосіївським районним ВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо спати виконавчого збору, у зв`язку з виконанням судового рішення приватним виконавцем та повної сплати основної винагороди приватному виконавцю у сумі 88454,29 грн, яка рівна 10% від суми боргу, який стягувався за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2011 року.

Враховуючи положення ч. 8 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», а також сплату позивачем основної винагороди приватному виконавцю у відповідному розмірі, суд дійшов до висновку про відсутність обов`язку у позивача сплачувати виконавчий збір, як того вимагає відповідач.

Оскільки, несплата позивачем виконавчого збору була єдиною підставою для відмови у знятті арешту, відповідно до листа №36558 від 06.03.2019 року (а.с.49), суд враховуючи встановленні обставини у справі дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, проаналізувавши зазначені обставини у сукупності, в контексті викладених норм, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання рішення про відмову в скасуванні арешту на все майно ОСОБА_1 противоправним та зобов`язання Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вавдійчик Анжелікою Сергіївною від 22.12.2018 року ВП 57278477.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

За таких умов, судові витрати, здійснені позивачем, стягуються відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати рішення про відмову в скасуванні арешту на все майно ОСОБА_1 противоправним.

Зобов`язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вавдійчик Анжелікою Сергіївною від 22.12.2018 року ВП 57278477

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03022, м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15, ) у рівних частинах понесені нею судові витрати у розмірі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до частини першої статті 272 КАС України, судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

Відповідачі: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві (03022, м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15, )

Суддя В.І. Келеберда