Справа № 817/373/16
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2019 року м. Рівне №817/373/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

відповідача 1: представник ОСОБА_3 ,

відповідача 2: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного Управління Національної поліції в Рівненській області, Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування висновку, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУ Нацполіції в Рівненській області) про визнання протиправним та скасування висновку атестаційної комісії ГУ Нацполіції в Рівненській області від 10.02.2016, визнання протиправною бездіяльності апеляційної атестаційної комісії західного регіону (Рівненська область) щодо не розгляду скарги на вказаний висновок атестаційної комісії, визнання протиправним звільнення, скасування наказу від 02.03.2016 №30 о/с, та поновлення на посаді начальника слідчого відділення Володимирецького відділу поліції Кузнецовського ВП ГУ Нацполіції в Рівненській області, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 03.03.2016 по день ухвалення рішення (прийняття постанови).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновок атестаційної комісії, на підставі якого прийнято оспорюваний наказ, є протиправним та таким, що прийнятий з порушенням законодавства.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що 15.02.2016 атестаційна комісія №4 ГУ Нацполіції в Рівненській області прийняла рішення про невідповідність позивача займаній посаді та його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, яке оформлене протоколом від 15.02.2016 ОП№15.00003281.0020544. Дане рішення було оскаржене позивачем до апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3, однак така скарга фактично не розглядалась, що свідчить про бездіяльність апеляційної атестаційної комісії. На підставі вказаного рішення ГУ Нацполіції в Рівненській області було прийнято наказ від 02.03.2016 №30 о/с про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII (через службову невідповідність). Вважають, що атестаційна комісія при прийняті рішення взагалі не розглядала атестаційний лист, а тому прийняте не на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів справи, та яке призвело до неправомірного звільнення позивача. Просили позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивач був звільнений зі служби в поліції через службову невідповідність правомірно, оскільки за результатами атестації атестаційна комісія дійшла висновку про його службову невідповідність. У судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позов, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2 письмовий відзив у встановлений судом строк без поважних причин не подав. Враховуючи наведене, суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України вирішив справу за наявними матеріалами.

Постановою Верховного Суду від 07.05.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2016 скасовано. Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування висновку, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою суду від 30.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Усною ухвалою суду від 01.07.2019 було залучено другого відповідача Атестаційну комісію № 4 Головного управління Національної поліції в Рівненській області та у зв`язку із залученням другого відповідача, судове засідання було відкладено до 10.07.2019.

В судовому засіданні 10.07.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що старший лейтенант міліції ОСОБА_1 , 1988 р.н., перебував на службі в органах внутрішніх справ з липня 2011 року по 06.11.2015.

Згідно з наказом від 07.11.2015 №2 о/с, ОСОБА_1 , відповідно до п.п.9, 12 розділу ХІ Закону №580-VIII та на підставі його заяви, призначено начальником слідчого відділення Володимирецького відділення поліції Кузнецовського відділу поліції ГУ Нацполіції в Рівненській області, з присвоєнням спеціального звання - старший лейтенант поліції (а.с.48).

Наказом т.в.о. начальника ГУ Нацполіції в Рівненській області від 26.01.2016 № 16 призначено проведення атестування поліцейських ГУ Нацполіції в Рівненській області та зобов`язано створити атестаційні комісії, які погодити з керівництвом Нацполіції України (а.с. 231).

Наказом т.в.о. начальника ГУ Нацполіції в Рівненській області від 08.02.2016 № 23 затверджено персональний склад комісій, який було погоджено Головою Нацполіції України 08.02.2019 (а.с. 64-66,67-70).

15.02.2017р. за результатами атестування позивача атестаційною комісією № 4 ГУ Нацполіції в Рівненській області більшістю голосів був прийнятий висновок про його невідповідність займаній посаді та його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Таке рішення атестаційною комісією було прийнято виходячи з того, що позивач має низькі результати тестування, відсутність мотивації до роботи в поліції та не визнає, не вбачає необхідності в проведенні реформи МВС (а.с. 104, 105).

Наказом т.в.о. начальника ГУ Нацполіції в Рівненській області від 02.03.2016 №30 о/с (а.с.50), старшого лейтенанта поліції Сяського І.В., начальника слідчого відділення Володимирецького відділення поліції Кузнецовського відділу поліції ГУ Нацполіції в Рівненській області, звільнено зі служби в поліції з 02.03.2016 за п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII (через службову невідповідність). Підставою слугував висновок атестаційної комісії ГУ Нацполіції в Рівненській області від 15.02.2016.

Наказом начальника ГУ Нацполіції в Рівненській області від 16.05.2016 № 105 о/с було внесено зміни до наказу ГУ Нацполіції в Рівненській області від 02.03.2016 №30 о/с в частині дати звільнення та наказано вважати дату звільнення зі служби в Нацполіції позивача 11.03.2016 (а.с. 217).

Не погоджуючись з висновком атестаційної комісії щодо службової невідповідності та наказом про звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII), який набув чинності 07.11.2015.

Відповідно до положень ст.1 Закону №580-VIII, Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Наказом Голови Національної поліції України від 06.11.2015 №5, затверджено тимчасовий штат органів і підрозділів ГУ Нацполіції у Вінницькій, Рівненській та Одеській областях (а.с.49).

Згідно з п.9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до ст.47 Закону №580-VIII, призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Надаючи правову оцінку рішенню атестаційної комісії ГУ Нацполіції в Рівненській області, оформленого протоколом від 15.02.2016 ОП№15.00003281.0020544 (а.с.56), суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII), який набув чинності 07.11.2015.

Відповідно до положень ст.1 Закону №580-VIII, Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ст. 57 Закону № 580-VIII атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри.

Атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465 було затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських, якою і визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування поліцейських та визначені повноваження атестаційних комісії (далі - Інструкція № 1465).

Вказана Інструкція № 1465 містить такі ж підстави проведення атестації, що передбачені ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію".

У відповідності до пункту 4 розділу I Інструкції № 1465 рішення про проведення атестування та про строки, у які проводиться атестування, приймає Голова Національної поліції України, керівники органів поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими актами законодавства України призначаються на посади їх наказами.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу IV Інструкції № 1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

З аналізу вказаних норм випливає, що проведення атестації можливе лише у разі прийняття рішення керівником поліції про її проведення відносно конкретного поліцейського та лише з підстав, визначених ч.2 ст. 57 Закону № 580-VIII, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною 2 статті 57 Закону № 580-VIII .

В підтвердження правомірності проведення атестації позивача ГУ Нацполіції в Рівненській області посилається на те, що позивач погодився на проведення його атестації.

Проте, суд вважає, що атестування позивача відбулося без наявності підстав його проведення, виходячи з наступного.

Атестування поліцейських відповідно до ч.2 ст.57 Закону № 580-VIII проводиться при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність та для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Проте, з матеріалів справи не встановлено, що позивачу пропонувалася інша (вища) посада, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем подався рапорт саме щодо його переведення або призначення на іншу (вищу) посаду з зазначенням такої посади. Також відсутні докази щодо переміщення позивача на нижчу посаду через службову невідповідність чи вирішення питання про його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згоду позивача суд не вважає достатнім та належним доказом правомірності проведення його атестування на підставі ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII, оскільки це лише згода на проведення атестування позивача, проте не містить конкретної вищої чи нижчої посади на яку позивач виявив бажання перейти.

Також, суд зазначає, що відповідачем-1 не надано доказів про те, що на час проведення атестації позивача вирішувалось питання призначення його на вищу посаду, вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність чи вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Однією з гарантій незалежності поліцейського є проходження атестацій щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем-1 не доведено, що відносно позивача були наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII.

За приписами ч. 4 ст. 57 Закону № 580-VIII рішення про проведення атестування має прийматися керівником поліції стосовно конкретного працівника.

При цьому зі змісту наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 26.01.2016 року № 16 випливає, що він не містить приписів щодо проведення атестації безпосередньо позивача.

З матеріалів справи судом не встановлено, що керівником поліції приймалось рішення про проведення атестації стосовно саме позивача.

Таким чином, виходячи з наведених обставин та враховуючи відсутність наказу про проведення атестації стосовно позивача, суд вважає, що індивідуальні підстави, визначені ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII, для проведення атестації позивача були відсутні.

До аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 по справ № 820/1776/17, у постанові від 21.03.2019 по справі № 810/ 2354/16, які відповідно до ч. 5 ст. 242 повинні бути враховані судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Крім того, суд зауважує, що відсутність наказу про проведення атестації стосовно позивача підтверджує протиправність дій першого відповідача щодо проведення атестації позивача.

Отже, враховуючи, що підстави для проведення атестації позивача були відсутні, то атестування позивача було проведено незаконно, а тому суд вважає, що висновок атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 15.02.2016 щодо невідповідності позивача займаній посаді, винесений за наслідками проведення атестування є незаконним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд також зазначає, що Порядок проведення атестування поліцейських визначено Інструкцією № 1465.

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1465 передбачено, що керівники всіх рівнів зобов`язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об`єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складаю ть безпосередні керівники.

Прямі керівники зобов`язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з`ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов`язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов`язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції № 1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з`ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Судом встановлено, що 15.02.2016 Атестаційною комісією № 4 ГУ НП в Рівненській області було проведено співбесіду з ОСОБА_1 результати якої оформлені протоколом ОП № 15.00003281.0020544 (а.с. 233).

Зі змісту даного протоколу вбачається, що членами атестаційної комісії під час проведення атестування позивача було досліджено наступні документи:

- декларацію про доходи;

- послужний список (форма 1);

- інформаційну довідку;

- висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади";

- інформацію з відкритих джерел.

Згідно з даними протоколу ОП № 15.00003281.0020544 членами атестаційної комісії позивачу були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. Разом з тим, переліку таких питань та відповідей на них вказаний протокол не містить.

За результатом розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення атестаційна комісія прийняла рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Вказане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 має низькі результати тестування, відсутність мотивації до роботи в поліції та не визнає, не вбачає необхідності в проведенні реформи в МВС.

Разом з тим, суд звертає увагу, що протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) не містять жодних обґрунтувань, які покладено в основу висновку комісії про службову невідповідність позивача.

Натомість, як вбачається з атестаційного листа, складеного заступником начальника Кузнецовського відділу поліції ГУ Нацполіції в Рівненській області, ОСОБА_1 за період служби зарекомендував себе професійно грамотним та добросовісним працівником. Постійно підвищує свій професійний та загальноосвітній рівень, проявляє ініціативу і активність при виконанні службових обов`язків. Працює, не рахуючись з особистим часом (а.с. 7).

Отже, з атестаційного листа вбачається, що позивач характеризується виключно позитивно та відповідає займаній посаді.

Про належний рівень професіоналізму позивача зазначається і в інших документах наявних в матеріалах справи.

Таким чином, суд зазначає, що жоден з вказаних матеріалів не дає підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465.

При цьому, будь-які інші документи, які б могли характеризувати ОСОБА_1 як некомпетентного спеціаліста (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань тощо) атестаційна комісія не досліджувала та відповідач під час судового розгляду справи суду не надав.

Суд також акцентує увагу, що вказана атестаційною комісія мотивація щодо невідповідності позивача займаній посаді є лише суб`єктивною думкою перевіряючи осіб, оскільки не містить жодного обґрунтування та підтвердження реальними фактами та доказами. При цьому, ці доводи комісії мають оціночний характер та повністю спростовуються наявними у справі доказами.

Крім того, судом також встановлено, що згідно з даними довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_1 указано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) цієї особи. Установлено, що вартість майна (майнових прав) указаного позивачем в Декларації відповідає наявній податковій інформації про доходи, які отримані ОСОБА_1 із законних джерел (а.с. 42-47, 58, 60-63).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що зміст протоколу ОП № 15.00003281.0020544 від 21.12.2015 та досліджені судом докази не дають підстав вважати, що атестаційною комісією рішення про службову невідповідність ОСОБА_1 приймалось на підставі повного та всебічного розгляду всіх матеріалів, що були надані до атестування, і що за результатами розгляду цих матеріалів були встановлені обставини, що свідчать про невідповідність особи позивача критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465.

Суд також звертає увагу, що процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з`ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи, які були детально досліджені судом, неможливо встановити, яким саме критеріям та з яких причин не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття рішення про службову невідповідність.

У той же час, вивчені судом матеріали, що були на розгляді атестаційної комісії, характеризують позивача виключно з позитивного боку, свідчать про його високий професійний рівень, достатній рівень теоретичних знань та загальних здібностей і навичок, а також про достовірність даних щодо його матеріального стану.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що висновок Атестаційної комісії № 4 ГУ НП в Рівненській області, оформлений протоколом ОП № 15.00003281.0020544 від 15.02.2016, про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність не ґрунтується на вимогах Інструкції № 1465 та прийнятий без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, тобто є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування обраного позивачем способу захисту порушених прав, визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 30 о/с від 02.03.2016 в частині його звільнення зі служби в поліції України, а також поновлення на посаді начальника слідчого відділення Володимирецького відділу поліції Кузнецовського ВП ГУ Нацполіції в Рівненській області, суд зазначає про таке.

Пунктом 24 Розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 28 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов`язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, в якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов`язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Оскільки судом встановлено, що висновок атестаційної комісії № 4 ГУ НП в Рівненській області, оформлений протоколом ОП № 15.00003281.0020544 від 15 лютого 2016 року, який слугував єдиною підставою для видання наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 02.03.2016 № 30 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що цей Наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений.

Разом з тим, враховуючи, що наказом начальника ГУ Нацполіції в Рівненській області від 16.05.2016 № 105 о/с було внесено зміни до наказу ГУ Нацполіції в Рівненській області від 02.03.2016 №30 о/с в частині дати звільнення, то позивача слід поновити на попередній посаді з 12.03.2016.

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на наступне.

Так, частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 09 липня 2019 року № 970/29/03-2019 середньоденне грошове забезпечення позивача становить 172,00 грн. (а.с. 228).

Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача складає 1215 днів та обраховується починаючи з першого дня після звільнення - з 12 березня 2016 року по дату призначення ОСОБА_1 на посаду начальника слідчого відділення Володимирецького відділу поліції Кузнецовського ВП ГУ Нацполіції в Рівненській області, а саме по 10.07.2019.

Крім того, судом було враховано, що графік роботи (режим праці) позивача не передбачав вихідних днів, тому при обчисленні тривалості вимушеного прогулу суд виходив з кількості календарних днів, що минули з 12 березня 2016 року по 10 липня 2019 року включно.

Отже, оскільки кількість днів вимушеного прогулу складає 1215 днів, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача становить 208980,00 грн. (1215 х 172,00).

Разом з тим, суд вважає необгрунтованими твердження позивача про бездіяльність апеляційної атестаційної комісії Західного регіону № 3 щодо не розгляду його скарги на рішення атестаційної комісії № 4. З матеріалів справи встановлено подання позивачем скарги до апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 (а.с.11).

Згідно із п.5 розділу VI Інструкції №1456, поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії.

Членами апеляційної атестаційної комісії вивчено скаргу та матеріали щодо ОСОБА_1 та встановлено, що оскільки скаржником не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички скарга розгляду не підлягає, про що зазначено в протоколі від 25.02.2016 ОП.№15.00003972.0020544 (а.с.57).

Таке рішення комісії узгоджується з вимогами Інструкції №1456, що є підставою для відмови у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятого ним рішення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача частково правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення частково.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно з пунктами 2, 3 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з ч. 3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки у атестаційної комісії № 4 ГУ Нацполіції в Рівненській області на момент розгляду справи відсутні бюджетні асигнування, то враховуючи наведене вище на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області судові витрати понесені відповідно до квитанції № 0.0.542845205.1 від 25.04.2016 у розмірі 551,20 грн., оригінал якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 79).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Висновок Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 15.02.2016.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 30 о/с від 02.03.2016.

Поновити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді начальника слідчого відділення Володимирецького відділення поліції Кузнецовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 12.03.2016.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області (, вул. Хвильового, 2, м. Рівне, 33000) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ) середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12.03.2016 по 10.07.2019 на суму 208980 (двісті вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. (сума виплат вказана без урахування податків і зборів).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частини поновлення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді начальника слідчого відділення Володимирецького відділення поліції Кузнецовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 12.03.2016 та присудження середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5160 (п`ять тисяч сто шістдесят) грн. 00 коп. - виконується негайно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Рівненській області (, вул. Хвильового, 2, м. Рівне, 33000) судові витрати на суму 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12 липня 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.