Справа № 280/5089/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5089/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у справі № 280/5089/18 (суддя І інстанції - Новікова І.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції";

- зобов`язати МВС України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", (далі - Порядок № 850) у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року адміністративний позов задоволений повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржене рішення в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що позивач не має права на призначення грошової допомоги, оскільки раніше йому вже встановлювалось втрату 35% втрати працездатності, у зв`язку з чим виплачено відповідну страхову суму, а інвалідність встановлена більше ніж через два роки після цього. Також послався на те, що МВС приймає лише рішення про призначення грошової допомоги, проте виплата останньої до повноважень відповідача не належить.

Відповідно до приписів статті 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними в ній доказами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач проходив службу в ОВС та відповідно до наказу УМВС України в Запорізькій області від 31.08.1999 №229 був звільнений зі служби в ОВС взапас, на підставі пункту «б» (через хворобу) статті 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 8).

Відповідно до довідки МСЕК № 44 від 18.10.1999 позивачу встановлено 35 відсотків втрати працездатності, у зв`язку з чим позивачу було виплачено страхову суму в розмірі 1435 грн.

15 травня 2017 року під час первинного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з причин загального захворювання, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК № 0674254 (а.с. 12).

Крім того, 18 травня 2017 року під час проходження повторного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з причин захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС (а.с. 11).

У зв`язку із встановленням позивачу другої групи інвалідності з причин захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС, позивач звернувся з заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 02.11.2018 № 15/2-4141 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2-х років, отже надіслані матеріали суперечать пункту 4 Порядку № 850, що унеможливлює прийняття за ними будь-якого рішення. У зв`язку з викладеним відповідачем матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуті відповідачу.

Вважаючи відмову у призначенні допомоги протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням служби в ОВС позивачу встановлено 18 травня 2017 року, саме з цієї дати позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Також суд зазначив, що Порядок № 850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію», який набрав законної сили 7 листопада 2015 року, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

21 жовтня 2015 року вступила в дію Постанова Кабінету Міністрів України № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

Отже, статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходженні що і було зазначено в довідці МСЕК.

Таким чином, оскільки інвалідність позивача настала внаслідок захворювання, яке мало місце під час проходження служби, то він має право на отримання спірної грошової допомоги з дати встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії, тобто з 18 травня 2017 року, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта як на підставу відмови у призначенні грошової допомоги на приписи пункту 4 Порядку № 850 з огляду на наступне.

Так, дійсно згідно з вказаним пунктом якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, цим пунктом регулюється питання щодо зарахування до суми грошової допомоги раніше виплаченої суми у випадку проведення повторного огляду та встановлення вищої групи інвалідності особі протягом двох років після первісного огляду.

Разом з тим, зазначений пункт не містить приписів стосовно відмови у призначенні та виплаті такої грошової допомоги у випадку проведення огляду після спливу двох років взагалі.

Апелянт помилково вважає, що у разі повторного огляду та встановлення групи інвалідності більше ніж через два роки після первісного огляду така допомога не виплачується, оскільки ні стаття 23 Закону України «Про міліцію», ні Порядок № 850 таких приписів та обмежень не містять.

Суд також зазначає, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Так само не містить Порядок № 850 і можливості повернення надісланих до МВС України документів з підстав передбачених пунктом 4 Порядку № 850, оскільки пунктом 9 Порядку № 850 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справах № 808/1866/16 та № 806/845/16, від 1 серпня 2018 року у справі № 750/5060/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 369/13187/17 та від 29 жовтня 2018 року у справі № 806/881/18

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності з підстав захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС, і задовольнив позов у цій частині.

Разом з цим, судом одночасно відповідач зобов`язаний і здійснити виплату призначеної грошової допомоги.

Проте, як зазначалось вище, згідно з пунктом 9 Порядку № 850 МВС лише приймає рішення про призначення допомоги, після чого надсилає це рішення разом із відповідними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги.

Отже, наказ про виплату такої допомоги, а відповідно і саму виплату повинен здійснювати орган, в якому працював позивач, тобто в даному випадку Управління МВС України в Запорізькій області (знаходиться в стані припинення), про що правильно в апеляційній скарзі зазначено відповідачем.

Суд першої інстанції уваги на ці положення Порядку № 850 не звернув і помилково зобов`язав здійснити виплату Міністерство внутрішніх справ України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що питання виплати грошової допомоги є похідними від прийняття рішення про призначення такої допомоги і в даній справі ще не є спірними у зв`язку з відсутність безпосередньо рішення про призначення цієї допомоги. Так, Порядком № 850 передбачений конкретний алгоритм дій певних органів, відповідно до якого після прийняття рішення про призначення грошової допомоги МВС повинно надіслати його до ліквідаційної комісії Управління МВС України в Запорізькій області, в якому проходив службу позивач, і тільки після цього останнім виноситься наказ та виплачується ця допомога. З огляду на вказане на теперішній час спір про виплату грошової допомоги відсутній, а позов з цього приводу позивачем поданий передчасно.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ та відмовити в задоволені позову в цій частині, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у справі № 280/5089/18 скасувати в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у справі № 280/5089/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко