Справа № 620/1502/19
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Чернігів Справа № 620/1502/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Подорвана О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної установи "Менська виправна колонія (№91)" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи "Менська виправна колонія (№91)", в якому просить:

- визнати рішення адміністрації Державної установи "Менська виправна колоні (№91)" щодо відмови у застосуванні до засудженого ОСОБА_2 заходу заохочення за підсумками II кварталу 2019 року протиправним та скасувати рішення методично-виховною радою від 09.04.2019 та від 13.05.2019 щодо недоцільності застосування до ОСОБА_2 заходу заохочення за підсумками II кварталу 2019 року;

- зобов`язати адміністрацію Державної установи "Менська виправна колоні (№91)" застосувати відносно засудженого ОСОБА_2 один з визначених 11 (одинадцяти) видів заходів заохочення за підсумками II кварталу 2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 13 травня 2019 року відбулося повторне засідання методично виховної ради, на засідання якої повторно піднімалося питання про заохочення засудженого ОСОБА_2 за результатами підсумків його роботи починаючи з серпня 2018 року по квітень 2019 року включно. Зауважень до поведінки та до праці засудженого в установі не має, тому начальник відділення повторно клопотав про заохочення засудженого рапорт від 13.05.2019. Думка комісії розділилась, засудженому відмовили у заохоченні. Таким чином засуджений вважає, що такі дії порушують його право передбачене Законом та впливає на реалізацію його права на застосування пільги передбаченої ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення.

Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що вважає рішення щодо відмови у застосуванні до засудженого ОСОБА_2 заходу заохочення правомірним та вмотивованим.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений: 30.01.2008 Судовою колегією судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області за ст. 187 ч. 4; ст. 289 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п.6; ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

Згідно зі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 09.07.2007 Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області та визначено покарання 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

По Ухвалі Менського районного суду від 22.02.2016 зараховано в строк позбавлення волі час попереднього затримання з 16.08.2007 по 02.07.2008 всього 10 місяців 17 днів, згідно з ч.5 ст.72 КК України.

До Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» прибув 13.10.2008 і по теперішній час відбуває там покарання.

За час відбування покарання позивач характеризується посередньо, неодноразово порушував правила внутрішнього розпорядку установи, але при цьому до роботи, на яку був працевлаштований відноситься серйозно за , що неодноразово мав подяки оголошені правами начальника відділення та правами начальника установи, що підтверджується довідкою про стягнення та заохочення.

На виробництві установи засуджений був працевлаштований з 10.02.2009 по 01.09.2009 робітником їдальні установи, до роботи відносився посередньо. Заходи заохочення до засудженого не застосовувалися.

З 16.11.2009 по 08.06.2011 наказом № 117 працевлаштований робітником швейної дільниці. До поставлених завдань ставився сумлінно та старанно, за що отримав два заохочення, надані правами начальника відділення.

З 08.06.2011 наказ № 57 по 26.11.2013 наказом № 104 працевлаштований робітником столярної дільниці, до роботи відносився сумлінно та старанно, за що отримав п`ять заохочень, застосованих правами начальника установи. Порушень правил техніки безпеки не допускав.

З 10.09.2012 по 10.09.2016 згідно поданої заяви на громадських засадах у рахунок двогодинних відпрацювань був залучений виконувати обов`язки нічного днювального відділення СВПР, до виконання обов`язків відносився сумлінно та старанно.

Залучався до суспільно корисної праці, згідно заяви та наказу №76 від 09.09.2016 на посаду дезінфектора медичної частини установи. До поставлених завдань ставився сумлінно та старанно, звільнений 04.11.2011 наказ №95. Залучався до робіт з благоустрою установи, активно приймав участь в проведенні ремонтних робіт в медичній частині установи, до виконання яких відносився сумлінно та старанно, мав одне заохочення, надане правами начальника відділення.

З 07 грудня 2017 року переведений на відділення СПС №7 та був працевлаштований робітником будівельної бригади установи. До поставлених завдань ставився посередньо, потребував контролю за виконанням покладених доручень. В зв`язку з переведенням на інше відділення був звільнений з даної посади. Не заохочувався.

З 07 липня 2018 року переведений на відділення СПС №4 для подальшого відбування покарання.

Наказом № ЗО/ЗС - 18 від 06.08.2018 працевлаштований робітником швейної дільниці.

За результатами робота за перший квартал 2019 року установи розглядалося клопотання директора виробництва про заохочення засудженого, проте комісією установи відмовлено в застосуванні заохочення.

Відповідно до ст. 123 КВК України, засуджений ОСОБА_2 залучений до програми диференційованого виховного впливу "Професія", дану програму реалізовує згідно плану. Данні факти підтверджуються характеристикою.

Підчас відбування покарання однім із заходів виховного впливу є застосовування до засуджених заходів заохочення, які застосовуються до засуджених на основі додержання ними правил поведінки встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці (ч. 1 ст. 131 КВК України).

Питання застосування до засудженого заходів заохочення та дисциплінарного покарання розглядається на засіданнях методично-виховної ради на підставі поданих на її розгляд документів та клопотань.

Методично-виховна рада установи виконання покарань є позаштатним постійно діючим формуванням, яке створюється з метою надання методичної та практичної допомоги персоналу установи в організації соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими.

Методично-виховна рада затверджується наказом начальника установи строком на один рік чисельністю не менше 7 осіб. До складу ради входять найбільш досвідчені працівники, які за своїми функціональними обов`язками працюють безпосередньо із засудженими.

За рішенням начальника установи до участі в роботі методично-виховної ради з правом дорадчого голосу можуть також залучатися представники громадських та релігійних організацій, які беруть активну участь у роботі із засудженими, працівники загальноосвітніх навчальних закладів, що діють в установі, голова (представники) спостережних комісій.

Зі складу методично-виховної ради обираються її голова та секретар. Засідання методично-виховної ради проводяться в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць.

Рішення методично-виховної ради носять рекомендаційний характер, якщо вони не затверджені начальником установи.

Відносно засудженого ОСОБА_2 щодо його заохочення начальник відділення подав рапорт від 09.04.2019 з відповідними характеризуючими документами яким клопотав перед методично-виховною радою про заохочення правами начальника установи - на оголошення засудженому ОСОБА_2 - подяки за сумлінну працю.

Відповідно до розширеного витягу з протоколу № 8 від 09.04.2019 заслухавши всіх членів комісії, комісія прийшла до висновку застосувати заохочення до ОСОБА_2 за підсумками II кварталу 2019 року.

13 травня 2019 року відбулося повторне засідання методично-виховної ради (Протокол № 9), на засідання якої повторно піднімалося питання про заохочення засудженого ОСОБА_2 за результатами підсумків його роботи починаючи з серпня 2018 року по квітень 2019 року включно. Зауважень до поведінки та до праці засудженого в установі не має, тому начальник відділення повторно клопотав про заохочення засудженого рапортом від 13.05.2019. Однак, останньою рішення прийнято не було.

Так, осиновим заходом відповідно до ст. 123 КВК України є соціально-виховна робота із засудженими до позбавлення волі, яка направлена досягнення мети виправлення і ресоціалізації засуджених.

Стимулювання правослухняної поведінки засуджених здійснюється за допомогою програм диференційованого виховного впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності.

Програми диференційованого виховного впливу на засуджених повинні враховувати можливості виховної функції режиму відбування покарання, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, заходів заохочення і стягнення, які застосовуються до осіб, позбавлених волі, самодіяльних організацій засуджених, громадських, благодійних і релігійних організацій, а також залучення засуджених до самовиховання.

Відповідно до ст. 130 КВК України за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи заохочення: подяка; дострокове зняття раніше накладеного стягнення; нагородження похвальною грамотою; присвоєння почесного звання "кращий за поведінкою", "активний учасник самодіяльності" тощо; виплата грошової премії; нагородження подарунком; переведення на поліпшені умови тримання; надання дозволу для виїзду за межі колонії з метою відвідування рідних до семи діб засудженим, які тримаються у дільницях соціальної реабілітації виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання та середнього рівня безпеки; надання додаткового короткострокового або тривалого побачення; дозвіл додатково витрачати гроші для придбання продуктів харчування і предметів першої потреби в сумі до п`ятдесяти відсотків мінімального розміру заробітної плати; збільшення тривалості прогулянки засудженим, які тримаються в дільницях посиленого контролю колоній і приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, до двох годин.

Відповідно до матеріалів , які стали предметом розгляду методично-виховної ради щодо заохочення засудженого ОСОБА_2 вбачається, що на протязі року він не допускав порушень правил внутрішнього розпорядку дня, не має зауважень щодо роботи та дотримання техніки безпеки на виробництві, що підтверджується характеристикою від 07.05.2019, довідкою про стягнення та заохочення станом на 13.05.2019, рапортами (клопотанням) начальника відділення від 09.04.2019, від 13.05.2019, довідками виконуючого обов`язки директора підприємства № 30 станом на 13.05.2019, доповідною запискою від 03.04.2019, копією цивільно-правового договору № 41 від 01.11.2018 (діючого ) на даний час, довідкою про працевлаштування станом на 13.05.2019.

Статтею 131 КВК України визначено порядок застосування заходів заохочення до осіб, позбавлених волі.

Частиною першою статті 131 КВК України встановлено, що застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки додержання ними правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КВК України при заохоченні до засудженого застосовується один захід заохочення.

Заохочення у виді подяки і дострокового зняття раніше накладеного стягнення застосовуються усно або письмово, інші заохочення - тільки письмово відповідно до ч.7 ст.131 КВК України.

Частиною восьмою статті 131 КВК встановлено, що адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення.

Прийняте рішення відображається в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи та доводиться до відома особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, під підпис.

Таким чином, судом встановлено, що рішення методично-виховної ради від 09.04.2019 не порушує прав позивача, при цьому відповідачем не було прийнято рішення за ІІ квартал 2019 року, а ІІ квартал закінчився.

Суд не має повноважень зобов`язати адміністрацію Державної установи "Менська виправна колоні (№91)" застосувати відносно засудженого ОСОБА_2 один з визначених 11 (одинадцяти) видів заходів заохочення за підсумками II кварталу 2019 року, оскільки це є дискреційні повноваження відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не розглянуто питання про доцільність застосування заходу заохочення до засудженого ОСОБА_2 на засіданні медодично-виховної ради Державної установи "Менська виправна колонія (№91)", а тому з метою захисту прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 9 від 13.05.2019 засідання медодично-виховної ради Державної установи "Менська виправна колонія (№91)" в частині відкладення розгляду питання про доцільність застосування до засудженого ОСОБА_2 заходу заохочення за підсумками II кварталу 2019 року та зобов`язати Державну установу "Менська виправна колоні (№91)" повторно розглянути на засіданні медодично-виховної ради Державної установи "Менська виправна колонія (№91)" питання про доцільність застосування до засудженого ОСОБА_2 заходу заохочення за підсумками II кварталу 2019 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 9 від 13.05.2019 засідання медодично-виховної ради Державної установи "Менська виправна колонія (№91)" в частині відкладення розгляду питання про доцільність застосування до засудженого ОСОБА_2 заходу заохочення за підсумками II кварталу 2019 року.

Зобов`язати Державну установу "Менська виправна колоні (№91)" повторно розглянути на засіданні медодично-виховної ради Державної установи "Менська виправна колонія (№91)" питання про доцільність застосування до засудженого ОСОБА_2 заходу заохочення за підсумками II кварталу 2019 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 липня 2019 року.

Суддя О.В. Заяць