Справа № 679/108/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 679/108/19
РІШЕННЯ

іменем України

17 липня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В.

за участю:секретаря судового засідання Вересняк А.А. позивача ОСОБА_1 представника відповідача Богуцького Д.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про скасування постанови про відмову у страхових виплатах та надані соціальних виплат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Славутського відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Хмельницькій області, в якому просив скасувати постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 01.10.2018 №2213/397/397/51.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що постановою від 06.03.2013 по справі №2-а/679/60/2013 Нетішинський міський суд Хмельницької області зобов`язав відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Нетішин розглянути заяву позивача від 15.08.2012 про проведення одноразової страхової виплати в чотирикратному розмірі граничної суми заробітної плати (доходу) та прийняти за результатами її розгляду рішення у формі постанови.

Відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Нетішин прийняло постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 23.08.2013 №2212/72/72/18.

Постановою від 29.01.2014, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.10.2015, по справі №2-а/679/38/14 Нетішинський міський суд Хмельницької області вказану постанову визнав незаконною та скасував.

Відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області прийняло постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 19.04.2016 №2216/397/397/14.

Постановою від 07.12.2017 Нетішинський міський суд Хмельницької області визнав протиправною та скасував постанову відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 19.04.2016 №2216/397/971/41.

Славутське відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області повторно прийняло постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 01.10.2018 №2213/397/397/51.

Позивач вважає, що спірна постанова суперечить положенням закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 №1105-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), (далі - Закон №1105-XIV) та обставинам, встановлених судами. Тому звернувся до суду з позовом про її скасування.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивачу вперше встановлена втрата працездатності до 24.11.1992, тобто до набрання чинності закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII. Тому підстави для призначення позивачу одноразової допомоги відповідно до Закону №1105-XIV відсутні.

Позивачу на підстав його заяви від 31.01.2006 призначені страхові виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві 1985 року. Посилання позивача на Порядок призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затверджений постановою правління ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 22.12.2005 №83, є безпідставними, оскільки цей Порядок втратив чинність на підставі постанови правління ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 27.04.2007 №24, відповідно до вимог якої позивачу призначенні страхові виплати.

Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління ФСС України від 19.07.2018 №11, передбачено, що копія постанови надається лише на вимогу потерпілого. Позивач з вимогою про отримання постанови до відповідача не звертався.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, з підстав їх необґрунтованості.

Ухвалою від 29.05.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 .

Ухвалою від 10.06.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Усною ухвалою від 01.07.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд замінив відповідача Славутське відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України у Хмельницькій області на належного відповідача Управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області.

Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наведене нижче.

Хмельницька міжрайонна травматолого-офтальмологічна лікарсько-трудова експертна комісія провела обстеження позивача, за результатами якого встановила йому ІІ групу інвалідності та трудове каліцтво довічно, рекомендувала роботи не пов`язані з тривалою ходьбою, що підтверджується довідкою від 27.03.1991 №055089.

Хмельницька міжрайонна медико-соціальна експертна комісія провела повторний огляд позивача, за результатами якого встановила ІІ групу інвалідності та трудове каліцтво довічно, що підтверджується довідкою від 07.12.2005 №068093.

15.08.2012 позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нетішин із заявою про виплату одноразової страхової в чотирикратному розмірі граничної суми заробітної плати (доходу).

Постановою від 06.03.2013, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013, по справі №2-а/679/60/2013 Нетішинський міський суду Хмельницької області зобов`язав відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нетішин розглянути заяву позивача від 15.08.2012 про проведення одноразової страхової виплати в чотирикратному розмірі граничної суми заробітної плати (доходу) та прийняти за результатами розгляду рішення у формі постанови.

Відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нетішин прийняло постанову про відмову у соціальних виплатах та наданні соціальних послуг від 23.08.2013 №2212/72/72/18.

Постановою від 29.01.2014, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2015, по справі №2а/679/38/2014 Нетішинський міський суд Хмельницької області визнав незаконною та скасував постанову відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нетішин про відмову у соціальних виплатах та наданні соціальних послуг від 23.08.2013 №2212/72/72/18.

Відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області за результатами розгляду заяви позивача від 15.08.2012 прийняло постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 19.04.2016 №2216/397/397/41.

Постановою від 07.12.2017 по справі №679/658/16-а Нетішинський міський суд Хмельницької області визнав протиправною та скасував постанову відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 19.04.2016 №2216/397/971/41.

Славутське відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області за результатами розгляду заяви позивача від 15.08.2012 прийняло постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 01.10.2018 №2213/397/397/51, якою відмовило позивачу у призначенні одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності відповідно до статті 37 Закону №1105-XIV.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною 2 статті 2 Закону №1105-XIV встановлено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов`язаних з виконанням ними трудових обов`язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 8 Закону №1105-XIV обов`язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або на інших підставах, передбачених законодавством про працю; 2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах; 3) особи, які утримуються у виправних, лікувально-трудових, виховно-трудових закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.

За змістом статті 10 Закону №1105-XIV для страхування від нещасного випадку на виробництві не потрібно згоди або заяви працівника. Страхування здійснюється в безособовій формі. Всі особи, перелічені у статті 8 цього Закону, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків. Усі застраховані є членами Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Статтею 13 Закону №1105-XIV визначено, що страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

При цьому, підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади (стаття 14 Закону).

Відповідно до пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232 (в редакції чинній станом на 15.08.2012), перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, визначений у додатку 6.

Частиною 2 статті 34 Закону №1105-XIV передбачено, що у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду. При цьому, вказано, що у разі коли при подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено інший, вищий ступінь втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, йому провадиться одноразова виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною 3 статті 40 Закону №1105-XIV передбачено, що якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

Згідно з статтею 36 Закону №1105-XIV Фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. При цьому, рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

При цьому, відповідно до пункту 3.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 №24, право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше після закінчення трьох років з дня встановлення МСЕК втрати потерпілим професійної працездатності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, то страхові виплати призначаються з дня звернення за їх призначенням відповідно до чинних нормативно-правових актів.

Статтею 37 Закону №1105-XIV визначено вичерпний перелік підстав для відмови у страхових виплатах і наданні соціальних послуг, відповідно до якого Фонд соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем або потерпілим Фонду соціального страхування від нещасних випадків свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку;

4) Фонд соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є вичерпним.

Підставою для відмови у призначенні позивачу одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності слугував той факт, що закон України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII, яким передбачена виплата одноразової допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності, вступив в дію 24.11.1992. Позивачу вперше стійка втрата працездатності (встановлення групи інвалідності) встановлена МСЕК до 24.11.1992, а саме 03.03.1986.

Разом з тим, в редакції Закону №1105-XIV, що була чинною на момент звернення позивачем до відповідача із заявою від 15.08.2012, законодавцем право особи на виплату одноразової допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності, передбаченої статтею 34 Закону №1105-XIV, не ставилось в залежність від того, до чи після набрання чинністю Законом №1105-XIV та/або законом України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII стався нещасний випадок на виробництві, у зв`язку з яким настала стійка втрата професійної працездатності, встановлена МСЕК.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Суд Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Lelas v. Croatia").

При цьому, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності з посиланням на статтю 37 Закону №1105-XIV, вказав підстави для такої відмови, які не передбачені цією нормою Закону. Тому спірну постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Посилання відповідача на пункт 21-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 є необґрунтованим, оскільки на момент розгляду справи судом пункт 21-1 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України має іншу редакцію, відповідно до якої при вирішенні позовів про стягнення одноразової допомоги у зв`язку з ушкодженням здоров`я судам слід мати на увазі, що умови, порядок та розміри її виплати регулюються Законом №1105-XIV. Потерпілий має право на таку допомогу при стійкій втраті працездатності незалежно від встановлення йому певної групи інвалідності. Ця допомога визначається із середньомісячного заробітку потерпілого, обчисленого за тими ж правилами, що і при визначенні втраченого заробітку.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити.

У зв`язку з звільненням позивача від сплати судового збору відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 01.10.2018 №2213/397/397/51.

Судовий збір з відповідача не стягується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 17 липня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області (вул. Подільська, 3, корпус 1 А, Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 41316723)

Головуючий суддя Г.В. Лабань