Справа № 755/6150/19
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/6150/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Астахової О.О.

при секретарі Якименко Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

15 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить поновити йому строк оскарження постанови серії НК № 656118 від 10 вересня 2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 656118, винесену 10 вересня 2018 року інспектором 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та закрити провадження.

Обґрунтовуючи вимоги тим, що 10 вересня 2018 року інспектором 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 656118 від 10 вересня 2018 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у розмірі 510,00 грн. Зі змісту означеної постанови убачається, що 10 вересня 2018 року о 12:00 год. біля будинку, 40-А по вул. Глибочицькій у м. Києві позивач здійснив зупинку транспортного засобу Рено Меган, державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим створив суттєві перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив пункт 15.9 и) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статі 122 КУпАП.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, є безпідставною та підлягає скасуванню, оскільки інспектором поліції не було надано доказів вчинення позивачем правопорушення та не приймаючи до уваги його пояснення, складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, яке він не вчиняв.

Більше того, інспектором патрульної поліції під час розгляду справи не було роз`яснено позивачу його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП. Безпідставно відмовлено у прийнятті клопотань, зокрема щодо можливості звернутись за правовою допомогою. А також інспектор не вручив позивачу оспорювану постанову, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 просив надати йому копію. Більше того, інспектор зазначив у самій постанові, що позивач відмовився від її підписання та отримання копії.

Крім того, на думку позивача, справа про адміністративне правопорушення має розглядатися за місцем його вчинення, а саме за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. У даному випадку це Департамент патрульної поліції за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, а не вул. Глибочицька у м. Києві, де було складено оспорювану постанову.

09.04.2019 року позивачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 58383855 щодо виконання постанови Серії НК № 656118 від 10 вересня 2018 року. Копію якої він отримав 10.04.2019 року у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва. А тому просить поновити йому строк на звернення з даним адміністративним позовом та з огляду на означене задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Залучено до участі в справі у якості третьої особи Департамент патрульної поліції Національної поліції України. Призначено справу до розгляду на 9:30 год. 01 липня 2019 року. Відповідачу та третій особі запропоновано подати відповідно відзив на позовну заяву та пояснення з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються (а.с. 13).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року відмовлено представнику третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Корецькій Т.О. у задоволенні заяви про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення з долученими доказами на спростування доводів позивача, які долучені судом до матеріалів справи за ухвалою від 01.07.2019 року.

Зі змісту пояснень убачається, що третя особа заперечує проти позову, вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими. Зібрані відповідачем докази свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, зокрема, порушення правил зупинки транспортного засобу, встановлені пунктом 15.9 и) Правил дорожнього руху, яким заборонено зупинку транспортних засобів ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Даний факт, а саме залишення позивачем на стоянці транспортного засобу таким чином, що він частково перекривав виїзд з прилеглої території, підтверджується фотознімками, зробленими відповідачем на місці та в момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Твердження позивача про те, що справу про дане адміністративне правопорушення мало бути розглянуто за адресою знаходження Департаменту патрульної поліції за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, вважає хибним, оскільки відповідно до статті 276 КУпАП така справа розглядається за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що також відповідає Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 (пункт 2 розділу ІІІ). Стосовно посилання позивача на рішення Конституційного Суду України щодо застосування словосполучень «на місці» та «за місцем», зазначила, що вже після даного рішення на підставі Закону України «Про національну поліцію» до Кодексу України про адміністративні правопорушення були внесення зміни і на момент вчинення позивачем правопорушення саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання) уповноважений розглянути адміністративну справу та за результатами її розгляду винести постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності саме на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконання ним посадових обов`язків, який у даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу саме на місці вчинення адміністративного правопорушення. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення винесено у присутності позивача, останньому було роз`яснено його права та надано дану постанову для ознайомлення та підписання. Разом з тим, позивач відмовився від отримання копії постанови. Вважає, що позивачем не надано доказів щодо відсутності його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, навпаки, зібрані відповідачем докази свідчать, що саме позивач його вчинив. А відтак, відповідач діяв на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з викладеного представник Департаменту патрульної поліції України просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги і просив суд задовольнити позовну заяву виходячи із доводів, якими вона обґрунтовується.

Додатково пояснив, що з огляду на неправомірність дій відповідача, позивач 10 вересня 2018 року звернувся зі скаргою до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, в якій він просив провести службову перевірку та зобов`язати відповідні структурні підрозділи поліції притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 , визнати протиправними його дії щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.

За результатами розгляду його скарги складено висновок інспектором відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Києві, затверджений т.в.о. начальника УПП у м. Києві ДПП ст. лейтенантом поліції Д.А. Євдокимовим 19.09.2018 року. Відповідно до якого, перевірено адміністративні матеріали справи та прийнято рішення щодо залишення постанови у справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся із заявою до органів поліції щодо перевищення інспектором 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим ОСОБА_2 службових повноважень при складанні оспорюваної постанови. За якою внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується відповідною ухвалою суду.

Під час надання пояснень в суді, позивач заперечив, що 10 вересня 2018 року о 12:00 год. біля будинку, 40-А по вул. Глибочицькій у м. Києві здійснив зупинку транспортного засобу Рено Меган, державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим створив суттєві перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Зазначив, що він не здійснював в той день керування даним транспортним засобом, автомобіль був припаркованим водієм станції технічного обслуговування.

Таким чином позивач, вважаючи, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є сфальсифікованою, факти, які у ній викладені, не відповідають дійсності, а відповідач при винесення даної постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача, що змушує його звернутися за захистом порушеного права до суду.

У судове засідання відповідач та представник третьої особи не з`явились, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.

Відповідно до положень частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог статті 268 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні відеодокази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 656118 від 10 вересня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, убачається, що 10 вересня 2019 року о 12:00 год. біля будинку, 40-А по вул. Глибочицькій у м. Києві позивач здійснив зупинку транспортного засобу Рено Меган, державний номерний знак НОМЕР_1 , з порушенням пункту 15.9 и) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статі 122 КУпАП. За вказане правопорушення до позивача було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Як зазначено у самій постанові, позивач відмовився від її підписання та отримання копії постанови.

Вказану постанову було отримано позивачем 10 квітня 2019 року у приміщенні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що підтверджується власним підписом позивача та відповідним штампом даного органу ДВС. Адміністративний позов подано до суду 15 квітня 2019 року (а.с. 5).

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За таких обставин позивач звернувся до суду із позовом у передбачені процесуальним законом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ч. 1 статті 7 цього закону визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 цього закону визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За положеннями ч. 4 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

А відтак, твердження позивача, як підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 656118 від 10 вересня 2018 року, щодо незаконного розгляду відповідачем справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та відхиляються судом.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження пояснення третьої особи щодо правомірності дій відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення. Навпаки, досліджені судом відеодокази (а.с. 11) свідчать про порушення відповідачем прав позивача. Так, відсутні докази роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків при розгляді адміністративної справи. Винесення відповідачем постанови відбувалось у його службовому автомобілі, при закритих дверях та вікнах, при ігноруванні низки клопотань позивача, який перебував зовні, зокрема, про перенесення розгляду справи задля можливості скористатись послугами адвоката. Крім того, відповідачем не було забезпечено дотримання права позивача на ознайомлення з матеріалами справи, не зважаючи на подання позивачем письмового клопотання, та неправомірно відмовлено у видачі копії постанови про накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці її винесення. Крім того, у постанові про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується висновок інспектора 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП, зокрема не зазначено свідків правопорушення, не долучені показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Вважаючи свої права порушеними при розгляді адміністративного матеріалу та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, ОСОБА_1 звернувся до УПП НП України в м. Києві із відповідною скаргою 10.09.2018 року. За результатами розгляду даної скарги, інспектором 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2 складено рапорт, в якому викладено обставини вчинення позивачем адміністративного проступку; інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Салюк В.В., 18.09.2018 подано доповідну записку про результати проведення перевірки інформації, викладеної в зверненні ОСОБА_1 . Зі змісту якої убачається, що під час перевірки відомостей викладених у скарзі, ОСОБА_1 викликався по телефону для надання пояснень, проте не відповів на виклики, а за місцем його проживання не знаходився. А тому на підставі поданої скарги, матеріалів та пояснень відповідача, інспектор моніторингу прийшов до висновку про закінчення перевірки та вважає такими, що не знайшли свого підтвердження відомості викладені у зверненні ОСОБА_1 . На підставі чого, 19.09.2018 року інспектором відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ст. лейтенантом Пацай В.В. складено висновок перевірки щодо розгляду скарги ОСОБА_1 та прийнято т.в.о. начальника УПП у м. Києві ст. лейтенантом поліції Євдокимовим Д.А. рішення щодо залишення постанови у справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги без задоволення, про що повідомлено позивача.

Оцінюючи докази перевірки фактів порушення прав позивача викладених ним у скарзі Начальнику Департаменту УПП, суд вважає, що перевірка була здійснена поверхнево, без оцінки пояснень та за відсутності належних викликів ОСОБА_1 для надання таких пояснень.

Оскільки в адміністративному процесі (як виняток із загального правила) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості, тому тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладено саме на нього.

Так, презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав та/або законних інтересів у разі, якщо суб`єкт владних повноважень заперечує проти позову.

Крім того, презумпція винуватості означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії та/або бездіяльність відповідача та про порушення прав і законних інтересів відповідають дійсності доти, доки відповідач їх не спростує на підставі доказів.

Згідно частини 1 і 2 статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

За положеннями частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на означене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятої ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

А відтак, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, пояснення позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, доводів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог відповідачем не надано.

За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 656118 від 10 вересня 2018 року та закрити провадження за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 9, 77,78, 268-272, 286, 293 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 251, 254, 256, 268, 276, 278-280, 289, 293, 294 КУпАП, статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за № 1395, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до інспектора 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 10 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 656118 від 10 вересня 2018 року, винесену інспектора 7-ої роти 2-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Астахова