Справа № 340/220/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/220/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року

у справі №340/220/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

"25" січня 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області та Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області в якому просив визнати протиправними та скасувати

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №33565-0000 від 28.09.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у розмірі 274 834, 20 грн. за 2016 рік;

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №66597-0000-1126 від 30.06.2017 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у розмірі 291 346, 20 грн. за 2017 рік.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що право оренди на земельну ділянку, на якій знаходиться належний позивачу об`єкт нерухомості, зареєстровано за ним лише у 2018 році. Крім того, позивач вказує на безпідставність застосування до нього ставки у 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної рішеннями Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області для земель комерційного призначення за земельні ділянки для суб`єктів господарювання, які мають земельні ділянки в постійному користуванні, але згідно з Земельним кодексом України не можуть мати їх на такому праві.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 р. у справі № 340/220/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області та Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Судом встановлено, що позивач за договором дарування отримав у власність комплекс будівель в 2009 році, після тривалого оформлення дозвільних документів, в 2018 році позивачем зареєстровано договір оренди земельної ділянки під комплексом. Разом з тим, в 2016 та 2017 роках, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання зі сплати земельного податку. Дослідивши обставини по справі, суд дійшов висновку, що позивач не був платником земельного податку в розумінні приписів податкового законодавства, до моменту державної реєстрації права на таку земельну ділянку. Крім того, судом зазначено, що відповідачем не надано доказів обґрунтованості нарахованої суми податку, що підлягає до сплати.

Наведене обумовило прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 р. у справі № 340/220/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що дозвіл на відведення земельної ділянки позивачем отримано в 2013 році, але свій обов`язок укласти та зареєструвати земельну ділянку позивач виконав лише в 2018 році, не сплачуючи кошти за фактичне користування землею, а тому нараховані платежі є обґрунтованими та правомірними. Правомірність нарахованої суми податку що підлягає до сплати обґрунтована нормативно-грошовою оцінкою земельної ділянки та приписами чинного законодавства, відповідно д яких здійснено обрахунок.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з`явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників відповідача суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез`явлення в судове засідання представників відповідача не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 за договором дарування від 02.11.2009 року набув у приватну власність комплекс будівель, розташований по АДРЕСА_1 . Право власності на цей об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.11.2009 року.

Рішенням Онуфріївської селищної ради №770 від 17.12.2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду терміном на 5 років земельної ділянки площею 1,1916 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови та надано вказану земельну ділянку в оренду ОСОБА_1 .

На підставі цього рішення між позивачем та Онуфріївською селищною радою 19.05.2017 року укладено договір оренди строком на 5 років. Вказаний договір оренди зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2018 року.

Олександрійською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №33565-0000 від 28.09.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у розмірі 274 834, 20 грн. за 2016 рік.

Крім того, ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №66597-0000-1126 від 30.06.2017 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у розмірі 291 346, 20 грн. за 2017 рік.

Не погодившись з винесеними рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Дослідивши встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Згідно п. п. 14.1.175 та п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно із п. 288.2 ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 зазначеного Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Доводом протиправності податкового повідомлення-рішення позивач зазначив про те, що не може виступати платником орендної плати в даних правовідносинах, оскільки у нього відсутній діючий договір оренди земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з такою позицією позивача, що підтримана судом першої інстанції, з наступних підстав.

Пунктом 287.6 статті 287 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII, яка діє з 01.01.2015 року) передбачено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно з пунктами 288.1, 288.2, 288.3, 288.4 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 288.7 статті 288 ПК України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Судом установлено, що позивачу нараховано земельний податок за 2016 та 2017 роки, як власнику об`єкту нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці комунальної власності, яку позивач використовував без правовстановлюючих документів, зволікаючи з укладенням договору оренди цієї земельної ділянки.

Особливості регулювання відносин в сфері земельного права, в тому числі підстави для набуття земельних ділянок у власність та користування, визначені Земельним кодексом України

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 202 Земельного кодексу України передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. При цьому земельна ділянка має бути індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, якому властиві такі характеристики, як площа, межі, ідентифікатор у Державному земельному кадастрі тощо.

Водночас, згідно з частиною 10 статті 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

З огляду на вказане, особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні статті 269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку, визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог Податкового кодексу України не повинна сплачувати земельний податок.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц, право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику.

За таких обставин, з огляду на те, що право оренди земельної ділянки під комплексом будівель, власником якого є позивач, зареєстровано за ним у Державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2018 року. відповідно, у 2016 та 2017 роках позивач не був платником земельного податку у розумінні статті 269 та/або статті 288 ПК України та не мав податкового обов`язку з плати за землю (земельного податку чи орендної плати).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 р. у справі № 340/220/19 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 р. у справі № 340/220/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко