Справа № 826/16989/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 березня 2019 року №826/16989/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач) з позовом до Міністерства оборони України (далі також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності першої групи з 14.09.2016 внаслідок поранення на фронті під час Другої світової війни, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності першої групи внаслідок поранення на фронті під час Другої світової війни, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, в порядку визначеному законодавством, на день встановлення інвалідності першої групи.

Ухвалою суду від 23.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 29.11.2018 залишено клопотання Міністерства оборони України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження без задоволення.

Позов мотивовано тим, що позивач має право на виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності першої групи, отриманої внаслідок поранення при виконанні військового обов`язку в роки Другої світової війни, тому відмова Міністерства оборони України у виплаті такої допомоги є протиправною.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, у якому проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до наданих ним документів первинно йому була встановлена ІІ група інвалідності з 18.03.1997, а дія відповідної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 поширюється на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 1 січня 2014 року. Зазначив про передчасність вимог до Міністерства оборони України, оскільки позивачем не дотримано вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, в частині процедури виплати такої допомоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Київський обласний військовий комісаріат - подала відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечила з підстав, що не мають стосунку до спірних правовідносин, посилаючись на вимоги законодавства щодо перерахунку пенсії.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому він посилався на те, що Міністерство оборони України є належним відповідачем по справі, оскільки саме зазначений орган приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності. Зазначив, що з дотриманням вимог Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, звертався через Києво-Святошинський районний військовий комісаріат з відповідними заявами про призначення одноразової грошової допомоги, однак отримавши відмову, вимушений був звернутися до Міністерства оборони України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серіїї НОМЕР_1 , виданого 15.06.1996 Києво-Святошинським районним військовим комісаріатом Київської області, є ветераном війни учасником бойових дій.

Як вбачається з довідки медико-соціальної експертної комісії серії КИО-І №056568, ОСОБА_1 з 18.03.1997 встановлено другу групу інвалідності, причину інвалідності зазначено «поранення на фронті ВВ».

Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0525861, ОСОБА_1 за наслідком повторного огляду довічно встановлено першу групу інвалідності з 13.09.2016, причину інвалідності зазначено «поранення на фронті ВВ». 26.09.2016 Києво-Святошинським управлінням соціального захисту населення позивачу видано посвідчення інваліда першої групи серії НОМЕР_2 .

За наслідком звернення до Києво-Святошинського районного військового комісаріату із заявами про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності позивач отримав відповіді від: ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.07.2017 №2/5/1155 щодо необхідності надати довідку про участь у бойових діях та документ про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), а також Києво-Святошинського районного військового комісаріату від 15.05.2018 №930 стосовно того, що повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, не розглядаються.

На заяву до Міністерства оборони України про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності позивач отримав лист від 16.07.2018 №266/377, у якому вказаний орган, посилаючись на ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанову Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, зазначив про те, що позивач звільнений з військової служби в 1944 році, а інвалідність, пов`язану з проходженням військової служби, отримав 1997 році, тобто до запровадження одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі Закон № 2011-XII), передбачено наступне.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч.1).

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п.4 ч.2).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.16-3 Закону № 2011-XII).

Механізм призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, врегульовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 975).

Пунктом 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Враховуючи те, що позивачу за наслідком повторного огляду встановлено І групу інвалідності з 13.09.2016, про що зазначено у довідці медико-соціальної експертної комісії АВ №0525861, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є 13.09.2016 і застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, що діяло станом на цю дату.

Посилання відповідача на те, що дата підвищення групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності, а днем встановлення інвалідності слід вважати дату проходження особою первинного огляду МСЕК, суд відхиляє, оскільки вказана позиція базується на листі Міністерства охорони здоров`я від 27.04.2016 №16.06-16/625-16/10515, який не є нормативно-правовим актом та застосуванню до спірних правовідносин не підлягає. Жодним нормативно-правовим актом такого не передбачено, а з рішень суду (ухвала Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 у справі №825/2188/15-а та постанова Верховного суду від 29.10.2018 у справі №750/11327/17), на які посилається Міністерство оборони України, такого висновку не вбачається, оскільки вказані рішення стосуються правовідносин, у яких особам як за наслідком первинного, так і повторного огляду МСЕК було встановлено одну і ту саму групу інвалідності (ІІІ).

Зважаючи на те, що застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, що діяло станом на момент встановлення позивачу І групу інвалідності - 13.09.2016, необґрунтованою є позиція відповідача стосовно того, що оскільки первинно позивачу була встановлена ІІ група інвалідності з 18.03.1997, застосуванню підлягає законодавство, що діяло станом на момент встановлення ІІ групи інвалідності, яким не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, висновок відповідача, викладений у листі від 16.07.2018 №266/377, за наслідком розгляду заяви позивача щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, який ґрунтується на тому, що виплата відповідної грошової допомоги запроваджена з 1 січня 2007 року ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та на категоріях осіб, яким здійснюється виплата, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, стосовно того, що позивач, звільнений зі строкової служби в 1944 р., а інвалідність, пов`язану з проходженням військової служби, отримав 1997 році, тобто до запровадження одноразової грошової допомоги, - є протиправним. Суд вважає необхідним наголосити, що з огляду на вищевикладене, постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, застосуванню, у даному випадку, не підлягає, натомість повинні застосовуватись норми Порядку № 975.

При цьому, Порядком № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою) пункт 11.

Відповідно до п.12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

За вимогами п. 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

При цьому, наказом Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року № 168 передбачено створення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум з метою виконання, зокрема, пункту 13 Порядку № 975.
Крім того, за вимогами п.4.7 розділу ІV Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071, документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Таким чином, Міністерство оборони України, як розпорядник бюджетних коштів, рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги приймає, відповідно до вимог Порядку №975, за наслідком надходження до нього висновку та відповідних документів від обласного військового комісара за місцем проживання особи. Вказане рішення Міноборони зобов`язане надіслати обласному військовому комісару для видання наказу про виплату такої допомоги особі, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

За таких, обставин відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги за його заявою, листом від 16.07.2018 №266/377, порушив норми, встановлені Порядком №975.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, викладеного у листі від 16.07.2018 №266/377, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності першої групи з 13.09.2016.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності першої групи внаслідок поранення на фронті під час Другої світової війни, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, в порядку визначеному законодавством, на день встановлення інвалідності першої групи, задоволенню не підлягають, оскільки позивачу для призначення вказаної грошової допомоги необхідно у відповідності до вимог Порядку №975 звернутися до обласного військового комісаріату із відповідними заявою та документами.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.77 КАС України, довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги частково.

Відповідач, всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, не довів відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України (03168, м.Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ), викладене у листі від 16.07.2018 №266/377, щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності першої групи з 13.09.2016.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко