Справа № 160/1744/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1744/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року (головуючий суддя - Віхрова В.С.) про зупинення провадження в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - Відповідач-1), Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці (далі - Відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ міністра МВС України Авакова А.Б. від 16.01.2019 «По особовому складу" № 26 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з посади начальника Управління МВС України на Придніпровській залізниці у запас Збройних Сил за п.64 "г" (через скорочення штатів) відповідно до пунктів 10,11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 16 січня 2019 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління МВС України на Придніпровській залізниці з 16.01.2019 року;

- стягнути з управління МВС України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.01.2019 року по день ухвалення судового рішення;

- стягнути з управління МВС України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 серпня 2018 року по 16 січня 2019 року в сумі 66825 грн.;

- стягнути з відповідачів - МВС України та управління МВС України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу.

24 квітня 2019 року Відповідачем-1 до суду першої інстанції було подано клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки дана справа є похідною від справи №804/19009/14.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року клопотання Міністерства внутрішніх справ України про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у справі №160/1744/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, управління МВС України на Придніпровській залізниці про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді до набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/19009/14.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що розгляд справи №160/1744/19 об`єктивно неможливий до набрання законної сили у справі №804/19009/14.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що суд першої інстанції не обґрунтував неможливість розгляду даної справи до набрання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року законної сили. Також Позивач вказує, що судом не зазначено які саме обставини/факти він не може оцінити на підставі поданих сторонами доказів та яким чином рішення у справі №804/19009/14 може вплинути на прийняття рішення щодо законності/незаконності оскаржуваного Позивачем у даній справі наказу від 16.01.2019 р. №26 о/с про звільнення. Також Позивач посилається на порушення його права на розгляд справи протягом розумного строку.

Відповідачем-1 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі №804/19009/14 полягає у тому, що можливе задоволення апеляційної скарги МВС України фактично призводить до скасування предмету та підстави даного позову.

Відповідач-2, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник Відповідача-1 у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В той же час, пункт 3 частини 1 статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Згідно частини 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Дослідивши оскаржуване судове рішення на предмет дотримання наведених правових норм, суд апеляційної інстанції констатує їх порушення з огляду на те, що в ухвалі суду від 13 травня 2019 року не наведено мотивів, що свідчать про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а також не зазначено обґрунтованих перешкод у встановленні та оцінці обставин справи, які є предметом розгляду, на підставі зібраних доказів.

Суд першої інстанції лише обмежився висновком про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/19009/14, який не може вважатись мотивованим.

При цьому наведені судом першої інстанції посилання на положення частини 2 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вирішення питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, є безпідставними, оскільки дана норма процесуального права не звільняє суд від обов`язку навести мотиви, з яких суд дійшов до певних висновків.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду не відповідає критерію обґрунтованості.

В той же час, суд апеляційної інстанції враховує і те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на передбачену Конвенцією гарантію, питання про наявність або відсутність підстав для зупинення провадження у справі має вирішуватись при безумовному дотриманні норм процесуального права, з огляду на недопустимість порушення права особи на розгляд справи впродовж розумного строку.

За даних обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 13 травня 2019 року підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року в адміністративній справі №160/1744/19 - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанова складена 16 липня 2019 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов