Справа № 520/1121/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 р. Справа № 520/1121/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019, суддя Старосєльцева О.В., повний текст складено 18.04.19 по справі № 520/1121/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехпроект"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Гідротехпроект" звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 11.01.2019 року № 1, № 1, № 1.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 11.01.2019 року № 1, № 1, № 1.

Головне управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, не погоджуючись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначив, що суд першої інстанції не врахував негативну податкову інформацію щодо контрагентів, відсутність контрагента за податковою адресою, відсутність економічної доцільності при придбанні послуг у ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ».

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню, оскільки прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, у період з 07.12.2018 року по 20.12.2018 року фахівцями Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ Гідротехпроект з питань дотримання податкового законодавства за період за період з 01.04.2017 року по 30.09.2018 року, валютного за період з 01.04.2017 року по 30.09.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2017 року по 30.09.2018 року.

За результатами перевірки складений акт від 26.12.2018 року № 5352/20-40-14-11-11/36627281, яким зафіксовано порушення позивачем п.п. 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено збиток (фінансовий результат) за 9 місяців 2018 року на суму 10677 грн. та занижено податок на прибуток за 9 місяців 2018 року на суму 437578 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 488333 грн., у тому числі за лютий 2018 року у сумі 163540 грн., за березень 2018 року у сумі 324793 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області 11.01.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення № 1, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток у загальному розмірі 546972,5 грн. (основний платіж 437578 грн.; штраф 109394,5 грн.), податкове повідомлення-рішення № 1, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 10677 грн., податкове повідомлення-рішення № 1, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 610416,25 грн. (основний платіж 488333 грн.; штраф 122083,25 грн.)

Не погодившись із такими рішеннями відповідача позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ» належними первинними документами.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Таким чином фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Судовим розглядом встановлено, що у перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ».

Так, 11.12.2017 року між позивачем - замовником та ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ» - виконавцем укладено договір № ГТ-443/6-17, предметом якого є виконання робіт у напрямку «Энергетика процессов и закономерности разрушения горных пород при бурении скважин для ГТС Украины», та № ГТ-444/7-17, предметом якого є виконання робіт у напрямку «Коррозийное старение бурильной колонны ГТС Украины».

На підтвердження реальності зазначених господарських операцій надано акти здачі приймання робіт від 19.02.2018 року на загальну суму 750000 грн. (в тому числі ПДВ 125000 грн.), та на загальну суму 760000 грн. (в тому числі ПДВ 126666,67 грн.), податкові накладні № 18 від 19.02.2018 року на загальну суму 750000 грн. (в тому числі ПДВ 125000 грн.), № 19 від 19.02.2018 року на загальну суму 760000 грн. (в тому числі ПДВ 126666,67 грн.).

Фактична оплата придбаних робіт підтверджується платіжними дорученнями № 208 від 02.03.2018 року на суму 500000 грн. (в тому числі ПДВ 83333,3 грн), № 278 від 21.03.2018 року на суму 250000 грн. (в тому числі ПДВ 41666,6 грн.), № 211 від 05.03.2018 року на суму 500000 грн. (в тому числі ПДВ 83333,3 грн.), № 307 від 28.03.2018 р. на суму 210000 грн. (в тому числі ПДВ 35000 грн.), № 279 від 21.03.2018 р. на суму 50000 грн. (в тому числі ПДВ 8333,33 грн).

23.01.2018 року між позивачем - замовником та ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ» - виконавцем укладено договір № ГТ-454/17-18, предметом якого є виконання робіт у напрямку «Методы численного анализа нестационарного течения газожидкостных смесей в системе скважина-пласт на ГТС Украины».

На підтвердження реальності зазначеної господарської операції надано акт здачі приймання робіт від 28.03.2018 року на загальну суму 670000 грн. (в тому числі ПДВ 111666,67 грн.), податкова накладна № 46 від 28.03.2018 року на загальну суму 670000 грн. (в тому числі ПДВ 111666,67 грн.),

Оплата придбаних робіт здійснена відповідно до платіжного доручення № 386 від 16.04.2018 року на суму 500000 грн. (в тому числі ПДВ 83333,33 грн.), № 338 від 04.04.2018 року на суму 170000 грн. (в тому числі ПДВ 28333,33 грн.).

Також, 29.01.2018 року між позивачем - замовником та ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ» - виконавцем укладено договір № ГТ-429/2-18, за умовами якого виконавець зобов`язується виконати роботи у напрямку «Математическое моделирование неравномерного движения воды в открытых руслах переменного сечения ГТС Украины».

Реальність вказаної господарської операції підтверджується наступними первинними документами: акт здачі приймання робіт від 30.03.2018 року на загальну суму 750000 грн. (в тому числі ПДВ 125000 грн.), податкова накладна № 73 від 30.03.2018 року на загальну суму 750000 грн. (в тому числі ПДВ 125000 грн.).

Фактична оплата придбаних робіт підтверджується платіжними дорученнями № 420 від 24.04.2018 року на суму 150000 грн. (в тому числі ПДВ 25000 грн), № 414 від 23.04.2018 року на суму 500000 грн (в тому числі ПДВ 83333,3 грн.), № 432 від 25.04.2018 року на суму 100000 грн. (в тому числі ПДВ 16666,6 грн.).

Позивач та його контрагент на час здійснення господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи, були платниками податку на додану вартість.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено обставини здійснення господарських операцій, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість, підтверджено здійснення руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлена спеціальна податкова правосуб`єктність учасників господарської операції та зв`язок між фактом придбання товарів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Відповідач не надав належних доказів того, що на момент проведення операцій з позивачем підприємства контрагенти були фіктивними, вчиняли порушення в сфері оподаткування, документували безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб`єктів господарювання.

При цьому, доводи апеляційної скарги щодо наявності недоліків у звітах, що передані виконавцем позивачу за наслідками виконаних робіт за вищевказаними договорами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки помилки у оформленні певних документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Водночас, реальність виконання вказаних вище господарських зобов`язань, безпосередньо пов`язаних з основною статутною діяльністю позивача, підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами.

Висновки податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються на аналізі інформації отриманої з Автоматизованої системи «Єдиний реєстр податкових накладних» в розрізі номенклатури товару по податковим накладним, зареєстрованим в ЄРПН, відповідно до якої контрагентом ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ» з виконання частини робіт є ТОВ «ДНІПРОКОНТИНЕНТ» по ланцюгу постачання якого встановлено реалізацію товару, відмінного від придбаного товару.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин платника податку.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Якщо безпосередній контрагент або інші особи по ланцюгу не виконали свого зобов`язання зі сплати ПДВ до бюджету, допустили інші порушення закону, відповідальність та негативні наслідки у вигляді збільшення податкових зобов`язань, призначення штрафних фінансових санкцій тощо, застосовуються індивідуально виключно щодо особи-порушника.

Доводи відповідача стосовно недоведення позивачем економічної доцільності вибору контрагенту - ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ», з огляду на відсутність, на думку податкового органу, отримання вигоди за наслідками укладення вищезазначених угод за завищеною вартістю робіт, колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Так, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 Господарського кодексу України). Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Зі змісту абзаців 3 частини першої статті 6, частини першої статті 43 Господарського кодексу України вбачається, що свобода підприємницької діяльності, у розумінні якої підприємства мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, є загальним принципом господарювання.

Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України, з урахуванням положень статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, при здійсненні господарської діяльності, керуючись принципами свободи підприємницької діяльності, суб`єкти господарювання самостійно здійснюють свою підприємницьку діяльність і з цією метою визначають власні комерційний розрахунок та комерційний ризик, залучають матеріально-технічні, фінансові та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом, вільно укладають договори, не заборонені законом, самостійно обирають контрагентів.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.01.2019 року по справі № 806/1755/14 (адміністративне провадження № К/9901/2450/18).

Таким чином, податковим органом не доведено існування обставин, які виключають право платника податків на формування податкових зобов`язань за наслідками господарських операцій із ТОВ «СЛІМ КОМПАНІ».

З огляду на зазначене, враховуючи, що встановлені відповідачем за наслідком проведеної перевірки порушення позивачем вимог діючого законодавства не знайшли свого підтвердження, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області від 11.01.2019 року № 1, № 1, № 1

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі № 520/1121/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 15.07.19.