Справа № 560/4551/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4551/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

16 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (повний текст судового рішення складено 26.04.2019р.) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 6825,58 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг, наявність якого підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» від 18.05.2017 року за № 19671-13 в сумі 1549,70 грн., від 18.05.2017 року за № 19672-13 в сумі 827,82 грн., від 18.05.2017 року за № 19673-13 в сумі 780,86 грн., від 19.03.2018 року за № 0275824/1305-2225 в сумі 1799,36 грн., від 19.03.2018 року за № 0275825/1305-2225 в сумі 906,66 грн., від 19.03.2018 року № 0275823/1305-2225 в сумі 961,18 грн. Зважаючи на те, що в добровільному порядку ОСОБА_1 заборгованість не сплатив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаного податкового боргу.

01.02.2019 року ОСОБА_1 подав зустрічний адміністративний позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та стягнення моральної шкоди. Посилається на те, що з позовної заяви ГУ ДФС у Хмельницькій області він дізнався про наявність заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки вказані податкові повідомлення-рішення він не отримував. Також ОСОБА_1 зазначив, що у його власності у 2016 та 2017 роках перебувало лише два об`єкти оподаткування, визначені ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року адміністративний позов Головного управління ДФС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 кошти у рахунок погашення податкового боргу в сумі 1687 ( одна тисяча шістсот вісімдесят сім) грн. 52 коп.

В решті позовних вимог Головного управління ДФС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 - відмовлено.

Зустрічний адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області

- форми "Ф" від 18.05.2017 року №19671-13 в сумі 1549,70 грн.,

- форми "Ф" від 18.05.2017 року №19672-13 в сумі 827,82 грн.,

- форми "Ф" від 19.03.2018 року №0275824/1305-2225 в сумі 1799,36 грн.

- форми "Ф" від 19.03.2018 року №0275823/1305-2225 в сумі 961,18 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів у рахунок погашення податкового боргу у сумі 1687 грн. 52 коп., а також в частині відмовлених позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Ф" від 18.05.2017 року №19673-13 в сумі 780,86 грн., від 19.03.2018 року за №0275825/1305-2225 в сумі 906,66 грн., а також податкової вимоги "Ф" від 05.04.2017р. №7197-17 та стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1000 грн. за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування Головного управління ДФС у Хмельницькій області та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Головного управління ДФС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 відмовити повністю та позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно з даними податкового органу, які подані до суду, за ОСОБА_1 рахується податковий борг в сумі 6825,58 грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень:

- форми «Ф» від 18.05.2017 року за №19671-13 в сумі 1549,70 грн. на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (загальна площа 141,9 кв.м., житлова 40,3 кв.м.);

- форми «Ф» від 18.05.2017 року за №19672-13 в сумі 827,82 грн. на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (загальна площа 75,8 кв.м., житлова 40,3 кв.м.);

- форми «Ф» від 18.05.2017 року за №19673-13 в сумі 780,86 грн. на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа 71,5 кв.м., житлова 31,9 кв.м.);

- форми «Ф» від 19.03.2018 року №0275823/1305-2225 в сумі 961,18 грн. на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (загальна площа 75,8 кв.м., житлова 40,3 кв.м.);

- форми «Ф» від 19.03.2018 року за №0275824/1305-2225 в сумі 1799,36 грн. на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (загальна площа 141,9 кв.м., житлова 40,3 кв.м.);

- форми «Ф» від 19.03.2018 року за №0275825/1305-2225 в сумі 906,66 грн. на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа 71,5 кв.м., житлова 31,9 кв.м.).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на об`єкти жилої нерухомості - квартири за адресами:

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_2 .

18.08.2015 року до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , та його дружиною ОСОБА_2 подано заяву, у якій вказано, що за власною згодою платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт житлової нерухомості - квартиру АДРЕСА_3 , з моменту набуття права власності на цей об`єкт є ОСОБА_2 .

Однак, контролюючим органом відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року у справі №822/5895/15, яка набрала законної сили, було встановлено, що платником податку по вказаному об`єкту житлової нерухомості за взаємною згодою подружжя є ОСОБА_2 .

У вказаному рішенні суд виходив з того, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 набуте ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 20.03.2012 року під час перебування в шлюбі.

Подружжям на підставі технічного висновку №025/14-ТВ від 05.06.2014 (а.с.42-59), за результатами обстеження та оцінки стану конструкцій квартири АДРЕСА_3 , було проведено роботи по переплануванню квартири з влаштуванням другого рівня, внаслідок чого були змінені технічні характеристики об`єкта нерухомості, збільшено нежитлову площу, в результаті чого збільшилась загальна площа квартири до 141,9 кв.м.

14.05.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про зміну технічних характеристик квартири, що підтверджується копіями Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ІН 37540740 від 14.05.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 60-62).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Приписами пп.16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Підпункт 14.1.156 п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Згідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг (до п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України).

Підпункти 8.1, 8.3 ст.8 ПК України передбачають, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, який в силу ст.265 ПК України складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Підпунктами 12.3.1, 12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в м.Хмельницькому встановлені рішенням Хмельницької міської ради від 27.01.2016 року №2, для об`єктів житлової нерухомості встановлено в розмірі 1,0 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, тобто 13,78 грн. за 1 м. кв. площі, що перевищує пільгову площу.

Відповідно до пп.266.4.1. п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів:

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб у 2018 році за звітний 2017 рік нараховується за нормами Податкового кодексу, що діяв до 31.12.2017 року, виходячи із сумарної загальної площі об`єктів житлової нерухомості, у т.ч. їх часток за ставками, встановленими за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (3200 грн. ), за 1 кв. м. бази оподаткування.

Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Хмельницькому встановлені рішенням від 27.01.2016 року № 2 Хмельницької міської ради зі змінами, внесеними відповідно до рішення позачергової десятої сесії від 29.12.2016 року №8. Відповідно до пп-266.4.1. п.266.4 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно віл їх кількості - на 60 кв. метрів:

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Відповідно до ст.266 ПК України визначено, що в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній сумісній власності кількох осіб, які не поділені в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України).

Отже, якщо квартира придбана у шлюбі, незважаючи на те, що державна реєстрація права на неї проведена за одним із подружжя, означене нерухоме майно є спільною сумісною власністю.

Таким чином, посилання ГУ ДФС у Хмельницькій області на те, що згідно з наявними відомостями з реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ОСОБА_1 зареєстровані три об`єкти нерухомого майна, є необґрунтованими.

Як встановлено судом, не існує двох окремих квартир за адресою АДРЕСА_1 , а відомості про квартиру за цією адресою наявні в різних реєстрах у зв`язку з тим, що здійснювались неодноразові реєстраційні дії стосовно цього об`єкта нерухомості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області, форми "Ф" від 18.05.2017 року №19671-13 в сумі 1549,70 грн., форми "Ф" від 18.05.2017 року №19672-13 в сумі 827,82 грн., форми "Ф" від 19.03.2018 року №0275824/1305-2225 в сумі 1799,36 грн. та форми "Ф" від 19.03.2018 року №0275823/1305-2225 в сумі 961,18 грн. про визначення зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, стосуються одного і того ж об`єкта нерухомого майна, платником податку по якому є не ОСОБА_1 , а його дружина ОСОБА_2 .

Отже, зазначені податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області є протиправними.

Разом з тим, твердженнями ОСОБА_1 про те, що обчислення контролюючим органом бази оподаткування на об`єкт жилої нерухомості - квартири АДРЕСА_4 не може проводитись на підставі відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з підпунктом 266.3.2. ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

У той же час, підпунктом 4 пункту 2 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. №1141, встановлено, що невід`ємними архівними складовими частинами Державного реєстру речових прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Відповідно до підпунктів 2, 4 пункту 4 Порядку передбачається можливість виготовлення електронних копій документів, передбачених законодавством, у тому числі електронних копій судових рішень щодо заборони (зняття заборони) вчинення реєстраційних дій, пошук відомостей у Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині. Пунктом 21 вказаного Порядку встановлено, що пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині здійснюється за одним або кількома ідентифікаторами, передбаченими абзацами другим - четвертим пункту 20 цього Порядку.

Згідно з пунктом 40 Порядку відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та погашення у випадках, передбачених цим Порядком.

Відповідно до пп.7.2.1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, первинні показники, необхідні для розрахунку сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб містяться у реєстрі платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сформованому на підставі даних про об`єкти нерухомості, отриманих органами ДФС у порядку, встановленому підпунктом 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України.

Крім того, сам ОСОБА_1 у зустрічному позові не заперечує те, що квартира АДРЕСА_4 , дійсно перебуває у його власності і відомості про неї внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки Реєстр прав власності на нерухоме майно є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обчислення контролюючим органом бази оподаткування на об`єкт житлової нерухомості на підставі даних, отриманих з Реєстру прав власності на нерухоме майно, не суперечить вимогам ст.266 ПК України.

Відтак, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ф" від 18.05.2017 р. №19673-13 в сумі 780,86 грн., та форми "Ф" від 19.03.2018 р. №0275825/1305-2225 в сумі 906,66 грн. про визначення податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є правомірними, а податковий борг в сумі 1687,52 грн., який виник у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 цих коштів, підлягає стягненню.

Щодо позовної вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 про скасування податкової вимоги форми «Ф» від 05.04.2017 р. №7197-17, колегія суддів виходить з того, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області вказана податкова вимога надана для підтвердження того, що станом на 04.04.2017 року за платником вже рахувалась заборгованість за узгодженими грошовими зобов`язаннями.

Крім того, податковим органом в межах цього провадження не заявлялись вимоги про стягнення податкового боргу, вказаного у цій податковій вимозі, а ОСОБА_1 не наведено жодних доказів її протиправності.

Оскільки судом не встановлені підстави для скасування податкової вимоги форми «Ф» від 05.04.2017 р. №7197-17, то суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову в цій частині.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління ДФС у Хмельницькій області моральної шкоди в сумі 1000 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частин 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктами 4, 5 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновком суду першої інстанції, що за первісним адміністративним позовом Головного управління ДФС у Хмельницькій області підлягає стягненню з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 1687,52 грн. У решті вимог податкового органу слід відмовити.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що підлягають задоволенню позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень в частині скасування податкових повідомлень-рішень форми "Ф" від 18.05.2017 року №19671-13 в сумі 1549,70 грн., форми "Ф" від 18.05.2017 року №19672-13 в сумі 827,82 грн., форми "Ф" від 19.03.2018 року №0275824/1305-2225 в сумі 1799,36 грн., форми "Ф" від 19.03.2018 року №0275823/1305-2225 в сумі 961,18 грн. У решті вимог зустрічного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 липня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.