Справа № 813/1098/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4082/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

представника позивача - Ільницького О. В .

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року (головуючий суддя: Мартинюк В.Я., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення - 13.03.2019) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» до Галицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник - Головне управління ДФС у Львівській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

Державне підприємство «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» 21.03.2017, звернулося з позовом до суду, в якому просило визнати протиправними дії щодо прийняття рішення про залишення без розгляду реєстраційної заяви форми № 1-РН від 23.12.2016 та зобов`язати відповідача включити позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій відповідно до Порядку ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 440.

Обґрунтовує позов тим, що Галицька ОДПІ протиправно відмовила у включенні до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій, оскільки на виконання нової редакції пункту 133.4 ст.133 Податкового кодексу України Державним підприємством «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» було приведено у відповідність установчі документи та подано реєстраційну заяву форми 1-РН та копію установчих документів для включення до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.11.2018 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017, а справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області щодо прийняття рішення про залишення без розгляду реєстраційної заяви форми № 1-РН від 23.12.2016 Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької», оформленої у вигляді листа «Про розгляд заяви» від 29.12.2016 (вих. № 16933/13-04-12-03-12). В задоволенні решти позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки при його прийнятті було допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано вважав, що положення Статуту позивача за своїм змістом не відповідають усім ознакам неприбуткової організації, визначеним підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 ПК України, зокрема в частині можливого розподілу прибутку та здійснення іншої діяльності, яка за своєю економічною суттю не є властивою для неприбуткового підприємства.

Зазначає, що положення Статуту Театру містять дослівні нормативні положення щодо заборони розподіляти отримані доходи або їх частину серед засновників (учасників), працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб (абз. 1, 11 п. 6.5 Статуту) та про використання усіх отриманих доходів винятково для фінансування видатків на утримання, реалізацію мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених цим Статутом (п. 7.7 Статуту).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Представник позивача - Ільницький О.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача - Ільницького О . В . , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що листом ДПІ у Галицькому районі м. Львова від 11.05.2007 за № 9554/15-116 ДП «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» присвоєно ознаку неприбуткової установи за № 0004 з 27.10.1997.

Позивачем 23.12.2016 до Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області було подано реєстраційну заяву форми 1-РН та копії установчих документів для включення театру до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій відповідно до п.133.4 ст. 133 ПК України.

Згідно з листа Галицької ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 29.12.2016 за № 16933/13-04-12-03-12, реєстраційну заяву позивача було залишено без розгляду, оскільки статут не відповідає вимогам п.п. 133.4.1 п. 133.4 ст. 133 ПК України.

Позивач, 23.01.2017, звернувся до Головного управління ДФС у Львівській області щодо безпідставності залишення заяви без розгляду.

Листом від 28.02.2017 за № 1825/10-13-01-12-04-09 Головне управління ДФС у Львівській області надало відповідь щодо відмови у наданні статусу неприбутковості, з огляду на відсутність ознак неприбутковості для державних унітарних некомерційних підприємств.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки лист Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області «Про розгляд заяви» від 29.12.2016 (вих. № 16933/13-04-12-03-12), ні за своєю формою, ні за змістом не відповідає вимогам щодо рішення контролюючого органу про відмову у включенні неприбуткової організації до Реєстру, і як наслідок, не може трактуватись судом як рішення. Зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву від 23.12.2016 та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України, не є платниками податку неприбуткові підприємства, установи та організації у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Згідно п.п. 133.4.1 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України, неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація, що одночасно відповідає таким вимогам: утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту; установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення).

Відповідно до абз. 1 п.п. 133.4.2 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України, доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

Підпунктом 133.4.4. п. 133.4 ст. 133 ПК України передбачено що, встановлення контролюючим органом відповідно до норм цього Кодексу факту використання неприбутковою організацією доходів (прибутків) для цілей інших, ніж передбачені підпунктом 133.4.2 цього пункту, є підставою зокрема для виключення такої організації з Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Порядок ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру встановлює Кабінет Міністрів України (п.п. 133.4.5. п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 440 затверджено Порядок ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру (далі - Порядок № 440).

Абзацом 3 п. 34 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що неприбуткові підприємства, установи та організації, внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій», що відповідають вимогам пункту 133.4 статті 133 цього Кодексу, включаються контролюючим органом до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій. За бажанням неприбуткової організації вона може подати до контролюючого органу копії установчих документів.

Згідно п. 35 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, неприбуткові підприємства, установи та організації, внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій", що не відповідають вимогам пункту 133.4 статті 133 цього Кодексу, з метою включення до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій зобов`язані до 1 липня 2017 року привести свої установчі документи у відповідність із нормами цього Кодексу та у цей самий строк подати копії таких документів до контролюючого органу. Неприбуткові підприємства, установи та організації, які не привели свої установчі документи у відповідність із нормами пункту 133.4 статті 133 цього Кодексу, після 1 липня 2017 року виключаються контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Пунктом 7 Порядку № 440 визначено, що контролюючий орган здійснює включення неприбуткової організації до Реєстру за умови відповідності такої організації вимогам, визначеним підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 Кодексу.

Аналізуючи наведені вище нормативно-правові акти, суд апеляційної інстанції вважає, що підприємство, установа та організація може бути визнана неприбутковою за наявності дотримання одночасно всіх вимог, встановлених положеннями пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, зокрема привести статутні документи у відповідність до вимог цієї статті та у строк визначений цим Кодексом подати контролюючому органу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до матеріалів справи додано Статут ДП «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» (нова редакція, далі-Статут), затверджений наказом Міністерства культури України від 16.12.2016 року за № 1196.

Відповідно до п. 1.1 Статуту, театр утворено та зареєстровано в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність неприбуткової організації. Театр здійснює свою діяльність як неприбутковий заклад у сфері культури.

Згідно п. 2.1 Статуту, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про театри і театральну справу» метою діяльності театру є розвиток театрального мистецтва і театральної справи, формування та задоволення потреб населення в театральному мистецтві. Основна діяльність театру не має на меті одержання прибутку.

Абзацом 2 п. 5.3 Статуту визначено, що театр має право відповідно до законодавства України здійснювати господарську діяльність, яка відповідає меті створення театру.

Всі отримані доходи можна використовувати винятково для фінансування видатків на утримання, реалізацію мети (цілей, завдань) та напрямків діяльності, визначених цим Статутом (абз. 2 п. 7.7 Статуту)

Абзацом 11 п.6.5 Статуту передбачено право генерального директора театру - художнього керівника у межах наданих йому повноважень розподіляти отримані доходи.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що п. 2.3 Статуту передбачено, що театр може здійснювати іншу діяльність (організація та проведення, виставок, ярмарок, аукціонів; обмін досвідом та розвиток зв`язків з партнерами як на Україні, так і за її межами; благодійна діяльність, спрямована на розвиток культури і мистецтва в порядку, визначеному діючим законодавством України; надання послуг ресторанного господарства з метою організації відпочинку і дозвілля громадян за умови наявності необхідних виробничих потужностей та спеціально призначених і обладнаних приміщень; випуск та реалізація сценічно-постановочних засобів; виконання всіх видів рекламних робіт на телебаченні, радіо, газетах, журналах, стендах, щитах, буклетах, проспектах, тощо; науково-впроваджувальна діяльність; виконання наукових, дослідних робіт, програмного забезпечення; зовнішньоекономічна діяльність; здійснення іншої діяльності, не забороненої законодавством України).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені вище види діяльності, зазначені в п. 2.3 Статуту, зокрема, в частині можливого розподілу прибутку та здійснення іншої діяльності, яка за своєю економічною суттю, не є властивими для неприбуткового підприємства, в розумінні п.п. 133.4.1 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України.

З наведеного вище, доводи апелянта, про те, що Статут за своїм змістом відповідає усім ознакам неприбуткової організації та чинне законодавство не обмежує можливість здійснення суб`єктами, які є неприбутковою організацією, підприємницької діяльності, суперечить нормам Податкового кодексу України.

Крім цього, покликання позивача на неправомірність застосування судом першої інстанції постанови Верховного Суду від 28.11.2018, не призвело до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Щодо прийнятого відповідачем рішення, оформленого у формі листа «Про розгляд заяви» від 29.12.2016 (вих. № 16933/13-04-12-03-12), то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 Порядок № 440, для включення до Реєстру неприбуткова організація повинна подати до контролюючого органу реєстраційну заяву за формою 1-РН згідно з додатком 1 і засвідчені підписом керівника або представника такої організації та скріплені печаткою (за наявності) копії установчих документів неприбуткової організації (крім тих, що оприлюднені на порталі електронних сервісів відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон), а житлово-будівельні кооперативи також засвідчені підписом керівника або представника такого кооперативу та скріплені печаткою (за наявності) копії документів, що підтверджують дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та факт спорудження або придбання такого будинку житлово-будівельним (житловим) кооперативом.

Згідно 8 Порядок № 440 За результатами розгляду реєстраційної заяви та документів, що додаються до неї, протягом трьох робочих днів з дня їх отримання контролюючим органом приймається рішення про: включення, повторне включення, відмову у включенні неприбуткової організації до Реєстру; виключення неприбуткової організації з Реєстру; зміну ознаки неприбутковості. Контролюючий орган відмовляє неприбутковій організації у включенні до Реєстру в разі: подання неприбутковою організацією неповного пакета документів, визначених пунктом 6 цього Порядку; невідповідності неприбуткової організації вимогам, встановленим пунктом 7 цього Порядку. Відповідне рішення за формою згідно з додатком 2 готується у двох примірниках, один з яких надається неприбутковій організації, а другий залишається в контролюючому органі. Після отримання рішення про відмову у включенні до Реєстру неприбуткова організація може усунути недоліки та повторно подати документи до контролюючого органу відповідно до пункту 6 цього Порядку, не змінюючи при цьому положення установчих документів, до яких контролюючим органом не висловлено зауважень. Повторно надіслана реєстраційна заява розглядається в строки, зазначені в абзаці першому цього пункту.

З огляду на вищевикладені положення Порядку № 440, суд апеляційної інстанції вважає, що лист Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області «Про розгляд заяви» від 29.12.2016 (вих. № 16933/13-04-12-03-12), ні за своєю формою, ні за змістом не відповідає вимогам до рішення контролюючого органу про відмову у включенні неприбуткової організації до Реєстру і як наслідок не може бути предметом розгляду в судовому порядку.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача по прийняттю рішення, оформленого у вигляді листа «Про розгляд заяви» від 29.12.2016 (вих. № 16933/13-04-12-03-12), є протиправними, оскільки таке не відповідає визначеним критеріям у Порядок № 440.

Також, на думку суд апеляційної інстанції, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову в зобов`язанні включити позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій, оскільки рішення, в порядку визначеному законодавством, по заяві позивача прийнято не було. Отже, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 23.12.2016 та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої під час розгляду справи у судовому порядку.

З огляду на викладене, судом першої інстанції обрано належний спосіб захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 р., серія А, № 303-А, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 р.).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 р.) (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р., заява № 4909/04).

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, а апеляційна скарга Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 813/1098/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 17.07.2019.