Справа № 160/4227/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2019 року Справа № 160/4227/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Дніпровської міської ради до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу, -
10.05.2019 р. Виконавчий комітет Дніпровської міської ради (надалі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови державного виконавця, у якому просив суд скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 12.04.2019 р. №58271886 у розмірі 5100 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивачем вказано, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 12.04.2019 р. №58271886 у розмірі 5100,00 грн. є незаконною та винесеною передчасно без з`ясування всіх обставин справи. На момент подання до суду позовної заяви, у відповідності до п. 8 гл. І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. державним виконавцем не складено акт, а отже, на думку позивача, факт невиконання рішення без поважних причин боржником рішення не встановлено. Крім того, позивач зазначає, що державним виконавцем порушено п.3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме заява про відкладення проведення виконавчих дій не розглянута у встановленому законом порядку.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/4227/19 передана судді Віхровій В.С.
Згідно ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Згідно ч.ч.1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 р. позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: документу, що підтверджує сплату судового збору за позов майнового характеру у розмірі 1921,00 грн.; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску; належним чином завірених копій додатків, наданих до позовної заяви; уточненої позовної заяви із зазначенням належного відповідача.
06.06.2019 р. позивачем було подано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 13.05.2019 р., якою підстави для залишення позовної заяви без руху були усунуті. До заяви, зокрема, було долучено уточнену позовну заяву із зазначенням відповідача по справі, - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області (надалі - відповідач).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з викликом сторін на 18.06.2019 р. о 09:30 год.
14.06.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повідомляє суд про рух виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та наявність підстав для винесення спірної постанови. Також відповідач просить розглянути справу без участі його представника.
На вимогу суду до відзиву долучені належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №58271886.
У судове засідання 18.06.2019 р. уповноважені представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючі визначені ст. 287 КАС України спеціальні строки розгляду даної категорії справ, гарантії додержання судом цих строків, дотримання принципу рівності сторін судового засідання та недопущення затягування судового процесу і зловживання процесуальними правами учасників процесу, враховуючи клопотання відповідача на розгляд справи без участі його представника, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення по суті справи та з огляду на положення ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України вирішив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.
Згідно із статтею 124 Конституції України та статті 370 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх без винятку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, установ, посадових осіб, окремих громадян та їх об`єднань і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження».
Виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документа відкрито 06.02.2019 р. на підставі винесеної державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, яка отримана позивачем 07.02.2019 р., про що вказано самим позивачем у позові.
25.02.2019 р. Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради до виконавчої служби було надано заяву (б/н від 21.02.2019 р.) про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з прийняттям Верховним Судом ухвали від 21.02.2019 р. по справі № 200/5893/18, якою відкрито касаційне провадження за скаргою Виконавчого комітету Дніпровської міської ради.
12.04.2019 р. державним виконавцем відділу винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., яку позивачем отримано 15.04.2019 р.
Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Згідно ч. 3 вказаної статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 10) звертатися до суду із заявою (поданням) про роз`яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.
За змістом статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1).
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2).
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.3).
Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.4).
Відповідно до положень ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч.1).
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2).
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Суд зауважує, положеннями ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.
Позивачем 25.02.2019 р. було повідомлено виконавчу службу про відкриття касаційного провадження за його скаргою на рішення суду, примусове виконання якого здійснюється, у зв`язку із чим просив відкласти виконавчі дії.
Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2018 р., залишеним без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.01.2019 р. у справі №200/5893/18 зобов`язано Виконавчий комітет Дніпровської міської ради надати ОСОБА_1 на сім`ю благоустроєне житлове приміщення в м.Дніпрі відповідно до встановлених норм житлової площі.
Статтею 273 ЦПК визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.2).
У відповідності до ст. 384 ЦПК постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
З матеріалів справи вбачається, що рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2018 р. набрало законної сили 30.08.2018 р. та 04.09.2018 р. у справі видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №58271886.
21.02.2019 р. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду розглянув касаційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2018 р. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14.01.2019 р. ухвалив відкрите касаційне провадження у даній справі; справу №200/5893/18-ц витребувано із Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.
Згідно ч. 8 ст. 394 ЦПК за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
На час розгляду справи відомості щодо скасування рішення та/або зупинення виконання рішення суду відсутні.
Суд зазначає, що подання касаційної скарги не є підставою для відкладення виконавчих дій.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.
Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.
З викладеного слідує висновок, що зазначені позивачем обставини в якості підстави для відкладення виконавчого провадження, не є такими, що перешкоджають проведенню виконавчих дій в розумінні ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».
Тому, постановою старшого державного виконавця від 12.04.2019 р. за невиконання без поважних причин боржником рішення, на боржника (Виконавчий комітет Дніпровської міської ради) накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.
Постанова є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

Суд акцентує увагу, що позивач, як учасник виконавчого провадження, в даному випадку, має право звернутися до суду із заявою про зупинення стягнення відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» до розгляду його скарги Верховним Судом.

Крім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, що 20.02.2019 р. та 02.05.2019 державним виконавцем були складені акти, якими зафіксовано невиконання рішення боржником.

Також 13.05.2019 р. державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу (за невиконання боржником рішення суду) у розмірі 10200,00 грн., яку вручено під підпис боржнику для виконання.

28.05.2019 р. до відділу державної виконавчої служби надійшов лист від Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з відкриттям касаційного провадження Верховним Судом на підставі ухвали від 21.02.2019 р. по справі №200/5893/18 за скаргою Виконавчого комітету Дніпровської міської ради. Крім зазначеного, було повідомлено, що виконати рішення суду не має можливості у зв`язку з тим, що на теперішній час у житловому фонді, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста відсутні вільні житлові приміщення.

У відповідь на заяву відділ державної виконавчої служби листом від 06.06.2019 р. за №021-3717843 було повідомлено позивачу, що законних підстав щодо винесення державним виконавцем відділу постанови відкладення провадження виконавчих дій не вбачається, тому зазначена заява божника залишена без задоволення. Крім того, даним листом було зазначено боржнику, що в даному падку Виконавчому комітету Дніпровської міської ради бажано було б звернутись до суду із заявою про зупинення виконавчого провадження до моменту розгляду Верховним Судом скарги Виконавчого комітету Дніпровської міської ради тощо. Однак, станом на теперішній час, відділу будь - якої ухвали суду стосовно зупинення вчинення виконавчих дій за ВП № 58271886 не надходило.

Оскільки станом на 06.06.2019 р. суми штрафу у розмірі 5100,00 грн. та у розмірі 11200,00 грн., витрати виконавчого провадження у розмірі у розмірі 16692,00 грн. та у розмірі 82,00 грн. боржником не сплачені, рішення суду не виконано, з врахуванням вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись вимогами ст. 382 Кримінального кодексу України, державним виконавцем було подано Повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення від 06.06.2019 р. №021-3317885, яке отримано ГУНП в Дніпропетровській області 07.06.2019 р. згідно відмітки на Повідомленні.

З огляду на положення ч.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» 13.06.2019 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем в межах даного позову не оскаржуються дії державного виконавця відносно винесення постанови про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., суд вважає доводи позивача відносно процедурних порушень відповідачем при винесенні постанови про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. такими, що не знайшли свого підтвердження та не спростовують правомірність оскаржуваної постанови.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» містить вказівку про винесення державним виконавцем постанови у разі відкладення проведення виконавчих дій.

Будь-яких вимог імперативного характеру щодо процедури розгляду державним виконавцем заяви боржника про відкладення виконавчих дій, в тому числі складання відповідних актів, законом не встановлено.

З огляду на вказані положення законодавства у системному їх зв`язку та встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку під час винесення постанови про накладення штрафу, дотримано приписи чинного законодавства, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» та підстав для скасування означеної постанови суд не знаходить.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при винесенні спірної Постанови, діяв з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій (прийняття рішення), з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та з дотримання принципу верховенства права.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 287, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Виконавчого комітету Дніпровської міської ради до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 18.06.19

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун