Справа № 826/17805/18
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 липня 2019 року

Київ

справа №826/17805/18

адміністративне провадження №К/9901/19211/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шишова О.О.,

суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.

перевіривши касаційну скаргу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»

на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2019 року

у справі № 826/17805/18

за позовом Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»

до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління територіального управління юстиції у м. Києві,

третя особа: Національний науковий центр «Інститут аграрної економіки»

про зняття арешту з майна,-

установив:

Науково-виробниче ТОВ «Агро-Інтер» звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просило:

- зняти арешт з усього майна Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (), який був накладений постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 04 лютого 2015 року в ході виконання наказу, виданого господарським судом міста Києва №910/13241/14 від 09 жовтня 2014 року у виконавчому провадженні №45245483, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20146424 від 20 березня 2015 року, номер запису про обтяження - 9113588.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.04.2019 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2019 року - відмовлено у відкритті провадження, з підстав визначених п. 4 частини першої ст. 299 КАС України.

Не погоджуючись із рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Положеннями пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадежння, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені заявником підстави поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення є необґрунтованими, оскільки тимчасова відсутність адвоката Руденка А.О., який представляє інтереси товариства (перебування у щорічній оплачуваній відпустці), не може вважатися поважною причиною у розумінні КАС України, адже позивач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у підготовці апеляційної скарги іншого адвоката. Неможливість залучення іншого представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Вказані скаржником обставини свідчать про неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а про недбалість скаржника. Неможливість своєчасного подання апеляційної скарги через перебування адвоката Руденка А.О. у відпустці стосується виключно внутрішньої діяльності Товариства та залежить від волевиявлення самого скаржника, тобто має суб`єктивний характер.

Колегія судді Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає за доцільне зазначити наступне.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності".

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Враховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2019 року.

2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити Науково-виробничому Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» .

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач О.О. Шишов

Судді М.М.Яковенко

І.В.Дашутін