Справа № 420/801/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/801/19
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 лютого 2019 року державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДФС від 04.10.2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на суму 2 665 318,50 грн, в т.ч. за основним платежем на 2 050 245 грн та штрафними санкціями 615 073,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" зазначило, що відсутні підстави для нарахування та відображення суми авансового внеску з податку на прибуток у зв`язку із виплатою дивідендів по рядку 20 АВ податкової декларації з податку на прибуток за І півріччя 2018 року. Також відсутні підстави для надання разом з декларацією з податку на прибуток за 1 півріччя 2018 року додатку АВ до рядку 20 АВ податкової декларації з податку на прибуток (Розрахунку авансового внеску з податку на прибуток підприємств на суму виплачених дивідендів (прирівняних до них), а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Позивач зазначив, що виплачує дивіденди раз у квартал, а тому розрахунок авансового внеску, відповідно до норм ПК України, здійснено пропорційно до кількості місяців, за які сплачуються дивіденди, а саме за квартал. Грошове зобов`язання з податку на прибуток за 1 квартал 2018 року погашене, а отже посилання відповідача на наявність непогашеного грошового зобов`язання не підтвердженими належними доказами. Крім того, в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні відповідачем невірно розраховані штрафні санкції.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що за результатами проведення камеральної перевірки ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" складено акт, в якому зафіксовані порушення позивачем пп.57.11.2 п.57.11 ст.57 ПК України та Порядку заповнення податкової звітності з податку на прибуток, а саме ДП "Ізмаїльський морський торговельний порт" не відображено суму авансового внеску і зв`язку із виплатою дивідендів, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток на 2 050 245 грн. Так, подавши декларацію з податку на прибуток за перше півріччя 2018 року позивачем не подано додаток АВ до рядка 20АВ податкової декларації з податку на прибуток підприємств "Розрахунок авансового внесу з податку на прибуток підприємства на суму виплачених дивідендів (прирівняних до них)". Разом з тим, відповідач погодився з доводами позивача про невірний розрахунок штрафних санкцій, які складають 512 561,25 грн, а не 615 073,50, як зазначено у ППР внаслідок технічної помилки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року в задоволенні позовної заяви відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що з 01 січня 2018 року індивідуальні податкові консультації, які надані до 31 березня 2017 року не підлягають застосуванню та помилково застосовано при розгляді цієї справи податкову консультацію від 30.08.2016 року. Апелянт зазначає, що враховуючи щоквартальну сплату дивідендів, він застосовує приписи абз.3 пп.57.11.2 п.57.11 ст.57 ПК України, яким визначено право платника податків, у разі виплати дивідендів не за повний календарний рік, розраховувати суму перевищення з використанням значення об`єкту оподаткування, обчислене пропорційно кількості місяців, за які сплачені дивіденди. Враховуючи, що перевищення дивідендів над сумою об`єкту оподаткування відсутнє, апелянт вважає що відсутні і підстави для нарахування та відображення суми авансового внеску з податку на прибуток у зв`язку із виплатою дивідендів по рядку 20 АВ податкових декларації з податку на прибуток за І півріччя 2018 року та надання додатку АВ до рядку 20АВ.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

16.07.2018 року ДП Ізмаїльський МТП подано податкову декларацію за 1 півріччя 2018 року та задекларований податок на прибуток у розмірі 6 066 536,00 грн.

Одеським управлінням Офісу ВПП ДФС проведено камеральну перевірку податкової декларації ДП Ізмаїльський МТП () з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2018 року (із додатками) з питань дотримання позивачем правил сплати (перерахування) авансового внеску до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

За результатами проведеної перевірки ДП Ізмаїльський МТП 07.09.2018 складено акт №183/28-10-49-07/01125815/1, яким встановлено порушення пп. 57.11.2 п. 57.11 статті 57 розділу II Податкового кодексу України та порядку заповнення податкової декларації з податку на прибуток підприємства, а саме:

не нарахована та не відображена сума авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів у розмірі 2 050 245 грн. по рядку 20АВ Сума авансового внеску при виплаті дивідендів, що має бути сплачена у звітному (податковому) періоді податкової декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2018 р.

не надано разом з декларацією з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2018 додаток АВ до рядку 20АВ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства Розрахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств на суму виплачених дивідендів (прирівняних до них).

19.09.2018 року ДП Ізмаїльський МТП надало заперечення до акту перевірки, які згідно відповіді на заперечення № 40782/10/28-10-49-07 від 01.10.2018 не враховані відповідачем.

04 жовтня 2018 року за висновками акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на суму 2 665 318,50 грн, в т.ч. за основним платежем на 2 050 245 грн та штрафними санкціями 615 073,50 грн.

16.10.2018 року ДП Ізмаїльський МТП направило до Державної фіскальної служби України скаргу від 16.10.2018 № 03-08/464, в який просило скасувати ППР у повному обсязі.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 18.12.018 № 40909/6/99-99-11-04-0-25 скарга ДП Ізмаїльський МТП залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив правомірності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, оскільки позивачем не нарахована та не відображена сума авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів у розмірі 2 050 245 грн. по рядку 20АВ «Сума авансового внеску при виплаті дивідендів, що має бути сплачена у звітному (податковому) періоді» податкової декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2018 р. Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до пп. 57.1-1.1 п. 57.1-1 статті 57 ПК України, у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів платник податку на прибуток - емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 137 цього Кодексу.

Згідно з пп. 57.1-1.2 п. 57.1-1 статті 57 ПК України, крім випадків, передбачених підпунктом 57.1 1.3 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку на прибуток.

Авансовий внесок розраховується з суми перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об`єкта оподаткування за відповідний податковий (звітний) рік, за результатами якого виплачуються дивіденди, грошове зобов`язання щодо якого погашене. У разі наявності непогашеного грошового зобов`язання авансовий внесок розраховується зі всієї суми дивідендів, що підлягають виплаті. Авансовий внесок обчислюється за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу. Сума дивідендів, що підлягає виплаті, не зменшується на суму авансового внеску.

При цьому у разі якщо дивіденди виплачуються за неповний календарний рік, то для обрахунку суми зазначеного перевищення використовується значення об`єкту оподаткування, обчислене пропорційно кількості місяців, за які сплачуються дивіденди. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Аналіз наведених правових положень дає підстав для висновку, що сума авансового внеску в разі погашення грошового зобов`язання з податку на прибуток розраховується та сплачується не з усієї суми дивідендів, а з суми їх перевищення над значенням об`єкта оподаткування за відповідний податковий період, за результатами якого виплачуються дивіденди.

З податкової декларації з податку на прибуток підприємств ДП "Ізмаїльський морський торгівельний порт" за 1 квартал 2018 року вбачається, що об`єкт оподаткування складає 31 002 755 грн (рядок 04). За відповідним розрахунком частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 1 квартал 2018 року складає 11 390 250 грн (а.с.53,67-68).

Оплата податку на прибуток за 1 квартал 2018 року у розмірі 5 580 496 грн., визначеному рядком 19 декларації, здійснена позивачем 11.05.2018, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 235 (а.с.87), сплата дивідендів (частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету) за 1 квартал 2018 року в розмірі 11 426 094 грн (з врахуванням суми 35 844 грн за 2017 рік згідно уточнюючого розрахунку) здійснена 17.05.2018, що підтверджується платіжним дорученням № 238 (а.с.88). Тобто, на час виплати дивідендів за 1 квартал 2018 року грошове зобов`язання з податку на прибуток за цей податковий період було погашеним.

Оскільки у першому кварталі 2018 року відсутня сума перевищення дивідендів (11 390 250 грн) над значенням об`єкта оподаткування за цей період (31 002 755 грн), та навпаки - розрахунок має від`ємне значення, вірними є доводи апелянта про відсутність в нього обов`язку декларувати та сплачувати авансовий внесок з податку на прибуток у 1 кварталі 2018 року. Аналогічна ситуація у 2 кварталі 2018 року.

Так, з рядка 04 декларації з податку на прибуток підприємств ДП "Ізмаїльський морський торгівельний порт" за 1 півріччя 2018 року вбачається, що об`єкт оподаткування складає 64 705 736 грн (а.с.74). Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 1 півріччя 2018 року складає 24 773 250 грн (а.с.82-83).

Оплата позивачем податку на прибуток за 2 квартал 2018 року відбулась 10.08.2018 у розмірі 6 066 536 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 515 (а.с.89) у розмірі, визначеному рядком 19 декларації. Пізніше, а саме 17.08.2018 здійснена виплата дивідендів у вигляді чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, у розмірі 13 383 000 грн (24 773 250 - 11 390 250).

За результатами 1 півріччя 2018 року, в т.ч. з врахуванням даних 2 кварталу 2018 року, також наявне від`ємне значення між розміром дивідендів та об`єктом оподаткування за відповідний податковий період, а тому відсутня сума, з якої можливо розраховувати авансовий внесок.

Відповідач не спростовує наведені обставини та вважає, що вони не мають правового значення. Доводи податкового органу, з якими помилково погодився суд першої інстанції, зводяться до того, що авансовий внесок при виплаті дивідендів має розраховуватися зі всієї суми дивідендів, що підлягають виплаті, оскільки декларація з податку на прибуток за звітний рік не подана, отже платнику податку не був відомий розмір об`єкту оподаткування за звітний (2018) рік. Тобто норми пп. 57.1-1.2 п. 57.1-1 статті 57 ПК України в частині розрахунку авансового внеску з суми перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об`єкта оподаткування підлягають застосуванню лише у разі сплати дивідендів за звітний рік.

Судова колегія вважає, що вказані доводи суперечать положенням абз.3 пп. 57.1-1.2 п. 57.1-1 статті 57 ПК України, відповідно до яких, якщо дивіденди виплачуються за неповний календарний рік, то для обчислення суми вказаного перевищення використовується значення об`єкта оподаткування, обчислене пропорційно кількості місяців, за які сплачуються дивіденди. Протилежні висновки контролюючого органу ґрунтуються на невірному тлумаченні норм права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплачує дивіденди державі (частину чистого прибутку) щоквартально. З такою ж періодичністю обчислюється об`єкт оподаткування, що підтверджується даними декларації з податку на прибуток за 1 квартал та 1 півріччя 2018 року. Тому розрахування сум перевищення з використанням значення об`єкту оподаткування, яке обчислене пропорційно кількості місяців, за які сплачуються дивіденди, здійснено позивачем правомірно.

Відсутність бази оподаткування авансового внеску як за 1 квартал, так і за 1 півріччя 2018 року, враховуючи сплату позивачем зобов`язання з податку на прибуток до часу сплати дивідендів (частини чистого прибутку), судова колегія приходить до висновку про відсутність у ДП "Ізмаїльський морський торгівельний порт" підстав для декларування та сплати авансового внеску як за 1 квартал 2018 року, так і за 1 півріччя 2018 року. Саме на вказані обставини посилалось підприємство, як у позовній заяві, так і апеляційній скарзі.

Згідно пояснень представника ДФС будь-яких втрат бюджету від встановлених в ході перевірки порушень держава не понесла.

Оцінюючи викладені обставини в сукупності, судова колегія приходить до висновку про незаконність ППР № від 04.10.2018 року про визначення ДП "Ізмаїльський морський торгівельний порт" грошового зобов`язання з податку на прибуток, що має наслідком його скасування.

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в повному обсязі доводи апелянта про невірне вирахування штрафних санкцій у ньому, що визнається відповідачем, поглинається повним задоволенням позовних вимог.

Суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, надав невірну правову оцінку обставинам у справі, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати згідно ст.139 КАС України в разі задоволення позовних вимог, судова колегія за результатами розгляду апеляційної скарги стягує з ДФС України на користь ДП "Ізмаїльський морський торгівельний порт" судовий збір як за подачу адміністративного позову, так і апеляційної скарги у загальному розмірі 48 025,00 грн (19 210,00 + 28 815,00) (а.с.4,166).

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328, 329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовної заяви ДП "Ізмаїльський морський торгівельний порт" в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС № про визначення грошового зобов`язання державному підприємству "Ізмаїльський морський торгівельний порт" з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на суму 2 665 318,50 грн, в т.ч. за основним платежем на 2 050 245 грн та штрафними санкціями 615 073,50 грн.

Стягнути на користь державного підприємства Ізмаїльський морський торговельний порт () судові витрати у розмірі 48 025,00 (сорок вісім тисяч двадцять п`ять) грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко