Справа № 367/102/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року м. Київ № 367/102/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Колеснікової І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, в якому з урахуванням позовної заяви від 25.04.2019, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Київській області, яка виражена у відмові у призначенні страхових виплат;

- зобов`язати Ірпінське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області визнати акт про настання нещасного випадку дійсним;

- зобов`язати Ірпінське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області прийняти та визнати завірену нотаріусом копію акту про нещасний випадок;

- зобов`язати Ірпінське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області вести розрахунки та відшкодування згідно визначених МСЕК відсотків, від середньої заробітної плати за кваліфікацією ОСОБА_1 в Україні, так як неможливо на даний момент встановити та підтвердити розмір заробітної плати ОСОБА_1 у відповідності до законодавства.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.01.2019 зазначену справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу передано для розгляду судді Київського окружного адміністративного суду Колесніковій І.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем 25.04.2019, подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано: позовну заяву, в якій позивачем крім іншого уточнено прохальну частину, а саме додано позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльність Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Київській області, яка виражена у відмові у призначенні страхових виплат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 відкрито провадження в адміністративній справі; судом постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання; запропоновано відповідачеві подати до суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву (відзив).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що працюючи робітником студентського загону ДПІ у цеху Холоднянського цегляного заводу Горлівського територіального союзу кооперативів, 19.08.1992 під час виконання ревізійних робіт обладнання позивач отримав виробничу травму, про що було складено відповідний акт про нещасний випадок від 20.08.1992 форми Н-1.

Також позивачем зазначено, що на підставі виписки з акту медико-соціальної експертної комісії від 16.06.2015, він протягом п`яти років отримував відшкодування згідно визначених відсотків втрати працездатності.

02.04.2018 медико-соціальною експертною комісією встановлено позивачеві ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 10% з 02 квітня 2018 року, довічно.

На підставі вказаних документів, позивач звернувся до Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області з заявою про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві, втім рішенням від 18.06.2018 № 06/599 відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви позивача з тих підстав, що до заяви не додано оригінал акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою формою Н-1; довідки про середню заробітну плату; оригіналу трудової книжки, а також у зв`язку з низкою порушень, допущених під час розслідування і складання даного акту.

22.03.2019 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що в порушення Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 № 24, позивачем не було надано всіх необхідних для призначення страхових виплат документів, зокрема не було надано оригіналу акту про нещасний випадок, пов`язаного з виробництвом за формою Н-1 (надано нотаріально завірену копію акту); довідку про середню заробітну плату та оригінал трудової книжки.

Крім того у відзиві зазначено, що на час розслідування нещасного випадку діяло «Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві», затверджене Постановою Президії ВЦРПС і Держпроматомнагляду СРСР від 17.08.1989 № 8-12. Страховим експертом з охорони праці відділення було виявлено порушення одразу 6 пунктів Положення від 17.08.1989 № 8-12, а саме: п. 2.2. - відсутні підписи під Актом представників всієї комісії, що проводила розслідування нещасного випадку; п. 1.4. - відсутнє кодування інформації; п. 10 - не зазначено кількість повних годин з початку роботи; п. 11 - не зазначено короткої характеристики умов праці, керівника (організатора) роботи; п. 14.4. - не зазначено, чи перебував потерпілий в стані сп`яніння; п. 13 - не зазначено осіб, дії (бездіяльність) яких призвела до нещасного випадку.

24.05.2019 та 28.05.2019 до суду надійшла відповідь на відзив з тотожними підставами для задоволення позовних вимог, що були наведені у позові.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Відтак, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

15.06.1992 між Горловським територіальним союзом кооперативів, в особі ОСОБА_2 та підрядним колективом до складу якого входив ОСОБА_1 , було укладено договір підряду.

Згідно пункту 1.1 договору замовник надає перелік робіт на кірпчному заводі с.Холодне, Новоазовського району з метою організації виробництва керамічного кірпича.

Відповідно до акту про нещасний випадок від 20.08.1992 форми Н-1, 19.08.1992 під час виконання ревізійних робіт пульта управління скребкового перенавантажувача ОСОБА_1 отримав травму ноги, а саме:відкритий перелом шийки таранной кості, кубовидной кості з дефектом кісткової тканини правої ноги.

З виписки медико-соціальної експертної комісії від 16.06.1995 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у розмірі 25%.

02.04.2018 медико-соціальною експертною комісією встановлено позивачеві ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 10% з 02 квітня 2018 року, довічно.

На підставі вказаних документів позивач звернувся до Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області з заявою про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Рішенням, оформленим листом 18.06.2018 № 06/599 відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви позивача з тих підстав, що до заяви не додано оригіналу акту про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом за формою формою Н-1; довідки про середню заробітну плату; оригіналу трудової книжки, а також у зв`язку з низкою порушень, допущених під час розслідування і складання даного акту.

Вважаючи бездіяльність відповідача, що виражена у відмові призначити страхові виплати протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-ХIV (далі - Закон № 1105-ХIV).

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону № 1105-ХIV, страхові випадки: за соціальним страхуванням від нещасних випадків - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці; за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Згідно статті 3 Закону № 1105-ХIV, соціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві; 8) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 9) цільового використання коштів соціального страхування; 10) відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Відповідно до вимог статті 36 Закону № 1105-ХIV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно частини 7 цієї статті, страхові виплати складаються зокрема із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

При цьому, враховуючи статті 37 Закону № 1105-ХIV, перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі зміни ступеня втрати професійної працездатності.

Статтею 38 Закону № 1105-ХIV встановлено, що ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, причину, час настання та групу інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 42 Закону № 1105-ХIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Статтею 43 Закону № 1105-ХIV встановлено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть. 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Суд звертає увагу відповідача на те, що у вказаній вище нормі не зазначено, у якому вигляді (оригінал, чи належним чином завірена копія), позивач повинен подати відповідний акт.

Статтею 44 Закону № 1105-ХIV передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

З огляду на надані сторонами пояснення та наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що позивачем при подачі заява про проведення страхових виплат було подано відповідачеві нотаріально засвідчену копію акту про нещасний випадок від 20.08.1992 форми Н-1, 19.08.1992, однак відповідачем відмовлено в призначені таких виплат посилаючись на те, що позивачем не подано оригіналу акту про нещасний випадок.

Разом із тим суд зазначає, що наведені норми законодавства не містять положень щодо обов`язку страхувальника подавати до робочого органу виконавчої дирекції Фонду для виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві саме оригіналу акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1. Подання страхувальником серед інших документів для виплати зазначеної допомоги нотаріально засвідченої копії акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1, а не його оригіналу, не може бути підставою для відмови у перерахуванні страхових виплат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року у справі № 21-294а13.

Разом з цим, суд зазначає, що подання позивачем копії акту про нещасний випадок на виробництві, а не оригіналу такого акту є не єдиною підставою для відмови у задоволенні заяви позивача.

Так, відповідачем у відмові зазначено, що страховим експертом з охорони праці відділення виявлено низку порушень, допущених під час розслідування і складання даного акту.

З додатку до листа відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області від 18.06.2018 № 06/599 вбачається, що на час розслідування нещасного випадку діяло «Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого Постановою Президії ВЦРПС і Держпроматомнагляду СРСР від 17.08.1989 № 8-12 та про те, що в акті порушено наступні положення: п. 2.2. - відсутні підписи під Актом представників всієї комісії, що проводила розслідування нещасного випадку (начальника отдела (бюро, иженер, специалист, исполняющий его обязаности) охрані труда, старшого общественного инспектора по охране труда); п. 1.4. в акті відсутнє кодування інформації по пунктам з 1 по 15.6.; п. 10 в акті не зазначено кількість повних годин з початку роботи; п. 11 в акті під час опису обставин не зазначено короткої характеристики умов праці, не зазначено хто керував роботою або організовував її; п. 11.4. - не зазначено чи перебував потерпілий в стані сп`яніння; п. 13 - не зазначено осіб, дії або бездіяльність котрих стали основою та супутньою причиною нещасного випадку, призвели до порушення законодавства.

З огляду на наведені обставини, дослідивши норми «Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві» та зміст наданого позивачем акту про нещасний випадок від 20.08.1992 форми Н-1, судом встановлено, що акт оформлено без дотримання вказаного Положення, а посилання відповідача на такі недоліки є правомірними.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зобов`язання Ірпінське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області визнати акт про настання нещасного випадку дійсним, прийняти та визнати завірену нотаріусом копію акту про нещасний випадок, задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що згідно пункту 3.1 Порядку від 27.04.2007 № 24 для призначення щомісячної страхової виплати до робочого органу виконавчої дирекції Фонду обов`язково також подається копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчені страхувальником або підписом працівника робочого органу виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі відповідачеві заяви про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві не було подано копії трудової книжки або витягу з неї.

З огляду на той факт, що позивачем не було подано разом із заявою про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві копії трудової книжки або витягу з неї, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Щодо заявленої позивачем вимоги про визнання протиправною бездіяльності Ірпінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Київській області, яка виражена у відмові у призначенні страхових виплат, суд зазначає, що за наслідками розгляду заяви позивача про призначення страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідачем прийнято рішення про відмову у задоволенні такої заяви, яке оформлене листом від 18.06.2018 № 06/599.

Втім, бездіяльність супроводжується пасивною поведінкою, тобто відсутністю з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій, водночас відповідачем вчинено дії щодо розгляду заяви позивача, а тому позовна вимога в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виражена у відмові у призначенні страхових виплат, задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання Ірпінське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області вести розрахунки та відшкодування згідно визначених МСЕК відсотків від середньої заробітної плати за кваліфікацією ОСОБА_1 в Україні, суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у задоволенні заяви позивача.

Враховючи відсутність встановленого судом факту бездіяльності відповідача при розгляді заяви позивача та наявності законних підстав для прийняття такої відмови, позовна вимога про зобов`язання вести розрахунки та відшкодування згідно визначених МСЕК відсотків, від середньої заробітної плати за кваліфікацією ОСОБА_1 в Україні, задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи той факт, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодуванню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6-11, 14, 77, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 12.07.2019.