Справа № 1340/6014/18
Суддя: Жураковський А. І.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1340/6014/18
Провадження № 2-а/459/58/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2019 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження термінову адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП №1 Червоноградського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області лейтенанта поліції Троць Степана Романовича про визнання неправомірними дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач звернувся у суд з даним адміністративним позовом до відповідача, у якому просить визнати незаконними дії начальника СРПП №1 Червоноградського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області лейтенанта поліції Троць Степана Романовича щодо складення 19.09.2018 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №321365 відносно нього.

В обґрунтування позову послався на те, що 19.09.2018 р. відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 321365 відносно нього, згідно якого йому ставиться у провину те, що він 16.08.2018 р. о 15:06 год., перебуваючи в громадському місці, а саме по пр. Шевченка, 21 у м. Червонограді Львівської обл., в приміщенні Червоноградського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, висловлювався нецензурними словами (лайкою), погрожував фізичною розправою в адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ст. 173 КУпАП. В свою чергу зазначає, що диспозиція даної статті не визначає самого поняття «нецензурна лайка». На його думку, таке поняття носить сугубо оціночний та суб`єктивний характер та в цілому залежить від правосвідомості посадової особи, яка наділена повноваженнями складення протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що відповідач описуючи та визначаючи у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивну сторону даного правопорушення саме як «висловлювання нецензурними словами (лайкою)», не зазначив конкретних висловлювань, сказаних ним у вказаному місці та часі, які б підпадали під категорію «нецензурні слова (лайка)» та критерії віднесення конкретних слів до даної категорії. Окрім цього, відповідачем не відніс ОСОБА_2 в категорію потерпілої (графа протоколу «потерпілий(і)» не заповнена). На його думку, відповідач приймаючи рішення про складання вказаного вище протоколу, порушив ст.ст. 7, 251, 254 КУпАП, п. 2.1 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України», внаслідок чого прийняв передчасні та неправомірні висновки про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому вважає дії відповідача неправомірними.

31.05.2019 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.07.2019 р. о 14:00 год. у залі судових засідань Червоноградського міського суду Львівської області, без повідомлення сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суду не подавалися.

14.06.2019 року через канцелярію суду надійшов відзив, у якому відповідач зазначив, що він діяв відповідно до Конституції України, КУпАП, та наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» від 06.11.2015 р. №1376, а в діях позивача вбачає умисне ухилення від адміністративної відповідальності, а тому просить в позові відмовити.

В свою чергу 24.06.2019 р. від позивача, а 08.07.2019 р. від представника позивача надійшли відповіді на відзив, в яких перший зазначає, що відповідачем не надано суду доказів, які б відповідали критеріям доведення поза розумними сумнівами. Доводи наведені представником позивача у відповіді на відзив фактично зводяться до аргументів наведених у позовній заяві.

На підставі ст. 229, ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглянута у письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст. 250 цього Кодексу, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши докази у справі, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення від 14.09.2018 року серії ГП №321365, складеного начальником СРПП №1 Червоноградського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області лейтенанта поліції Троць С.Р. відносно позивача, останньому ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки він 16.08.2018 р. о 15:06 год., перебуваючи в громадському місці, а саме по пр. Шевченка, 21 у м. Червонограді, в Червоноградському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги, висловлювався нецензурними словами (лайкою), погрожував фізичною розправою в адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок.

Ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомог.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За статтею 173 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Вимоги ст.254 КУпАП передбачають, зокрема, що протокол про адміністративне правопорушення складається уповноваженими на те посадовими особами.

При цьому, відповідно до положень ст.255 КУпАП, складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке передбачене ст.173 КпАП, відноситься до виключної компетенції уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Національна поліція відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» зобов`язана здійснити своєчасне реагування на заяви та повідомлення про адміністративні правопорушення або події, та здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, спір у справі виник у зв`язку зі складанням відповідачем вище вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №321365 від 14.09.2018 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем при складанні адміністративного протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні, які підлягають оцінці та врахуванню, як одного з доказів при розгляді справ про адміністративне правопорушення судом, або іншою уповноваженою особою.

Протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених КУпАП. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд критично ставиться до мотивів позивача наведених у позовній заяві, так як питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі, і самому протоколу про адміністративне правопорушення і діям посадової особи по його складанню здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким, серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.ч.1,2 ст. 7 КУпАП).

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - Національною поліцією України.

Як випливає зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому позов про визнання незаконними дій посадової особи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення згідно ст.173 КпАП України стосовно позивача, в даному випадку є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного вище, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 12.07.2019 р.

Суддя А.І. Жураковський