Справа № 753/5684/19
Суддя: Коренюк А. М.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5684/19
провадження № 2-а/753/218/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону 1 полку з ОЛБ Управління патрульної поліції ДПП в м. Києві Галки Сергія Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 08 березня 2019 року, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 08 березня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КпАП України, посилаючись на те, що вказана постанова винесена з порушенням вимог КпАП України, Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», та вважає її незаконною, оскільки 08 березня 2019 року о 16 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Миропільська, 8 в м. Києві, дотримувався положень ПДР України, відповідно Правила дорожнього руху не порушував, зазначений факт порушення ним зазначених Правил не визнає. Вважає дії працівника патрульної поліціїщодо винесення відносно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення неправомірними.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Кодекс адмінстративного судочинства України викладений в новій редакції.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підримав з тих же підстав та просив їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з"явився, про дату, час та місце якого був належним чином повідомлений у відповідності до вимог КАС України.

За таких обставин, з уразуванням положення ч.1 ст. 205 КАС України, й, враховуючи особливості розгляду даної категорії справ, у відповідності до ст. 286 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 286 КАС України).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 205 КАС України).

Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у його задоволенні із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2 ч.1 ст. 5 КАС України).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 08 березня 2019 року, винесеної інспектором 2 роти 1 батальйону 1 полку з ОЛБ Управління патрульної поліції ДПП в м. Києві Галкою С.М. про те, що ОСОБА_1 08 березня 2019 рокуо 16 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Миропільська, 8 в м. Києві, здійснив проїзд на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України.

Наслідком чого стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 УпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Відповідно до п. 9.2 «б» ПДР України 8.7.3. «е» сигнали світлофора мають такі значення червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст. 256 КпАП України вважає, що посадовою особою зазначений склад правопорушення - суть адміністративного правопорушення - які саме дії позивача призвели до порушення п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.2 ст.122 КпАП України).

Докази, які б спростовували факт порушення позивачем частини 2 статті 122 КпАП України, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає вимоги позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення необгрунтованими.

Судом встановлена правомірність дій працівника поліціїв частині винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з його формальних міркувань, та розцінюються судом, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.222 КпАП України до компетенції органів Національної поліціївіднесено розгляд справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч.2 ст.222 КпАП України).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення ПДР позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно нього правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в діях позивача порушення п. 8.7.3. «е» ПДР України, та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 2 статті 122 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 21, 22, 42, 44, 45, 46, 47, 72-76, 77, 79, 192, 193, 194, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 251, 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч.ч. 4, 5 ст. 258, ч.2 ст.122 КпАП України, ст. 289 КпАП України, п. 8.7.3. «е» ПДР України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону 1 полку з ОЛБ Управління патрульної поліції ДПП в м. Києві Галки Сергія Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 08 березня 2019 року, - залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст.297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

СУДДЯ: