Справа № 500/2586/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3939/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції - Жук А. В.,

час ухвалення рішення - 26.02.2019 року, 11:41 год.,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 04.03.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача - Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії, яка зафіксована у повідомленні Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 17 серпня 2018 року та зобов`язати відповідача призначити їй пенсію відповідно до п. «є» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення, а саме: з 13 квітня 2018 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно зі ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оформлене протоколом засідання комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням та перерахунком пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та у відповідності до спеціальних законів №53 від 07 серпня 2018 року. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.6 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що з 1992 року ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» згідно з колективними договорами між адміністрацією та профспілковим комітетом застосовується режим скороченого робочого тижня, місяця, виходячи із наявності сировини та враховуючи реалізацію готової продукції. За наведених обставин, до пільгового стажу зараховується лише період роботи за фактично відпрацьований стаж згідно з представленими уточнюючими довідками. Згідно з довідкою від 28 лютого 2018 року №04/88, виданої ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", у позивача не достатньо стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах. Апелянт також звертає увагу на приписи п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які вказують на обов`язкову умову призначення пенсії на пільгових умовах - зайнятість працівників на верстатах і машинах, тобто стаж роботи повинен набуватись на безпосередньому перебуванні особи у важких та/або шкідливих умовах праці. Тому застосування на підприємстві режиму скороченого робочого тижня, місяця виходячи із наявної сировини та із врахування реалізації готової продукції (неритмічність роботи) є обставиною, за якої умова постійної безпосередньої зайнятості працівника відсутня. Враховуючи наведене, апелянт вважає, що у позивача відсутня кількість необхідного спеціального стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.6 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" подала пояснення щодо апеляційної скарги, в яких вказала, що стаж набутий позивачем під час режиму скороченого робочого тижня, місяця не може братися до уваги при вирішенні питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки працівник в такі періоди не перебувала у важких та/або шкідливих умовах праці. Крім того, трудова книжка не є належним та допустимим доказом при призначені спеціального стажу позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки інформація зазначена в цьому документі не відображає періоди скороченого робочого тижня, місяця. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та пояснення щодо апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на посаді ткача у ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно".

Після досягнення 55-річного віку 13 квітня 2018 року позивач звернулася до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."є" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням та перерахунком пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та у відповідності до спеціальних законів, оформленим протоколом №53 від 07 серпня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.6 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", про що позивачку повідомлено листом від 17 серпня 2018 року №13112/05.

Вказане рішення мотивоване тим, що довідкою від 28 лютого 2018 року №04/88, виданою ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" за період роботи з 20 липня 1981 року по 02 січня 2001 року, спеціальний стаж роботи позивача становить 11 років 1 місяць 7 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."є" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач досягла 55 років, її трудовий стаж по професії ткача (з 20 липня 1981 року по 02 січня 2001 року) перевищував 20 років, а тому відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах є неправомірною, а належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними та зобов`язання відповідача призначити пенсію.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах визначено ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «є» ст.13 вказаного Закону (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Згідно зі Списком текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 право на отримання пільгової пенсії за віком після досягнення 55-річного віку мають право жінки, які пропрацювали на виробництвах: бавовняне, ватне, льняне, вовняне, шовкове, конопле-джутове, трикотажне, текстильно-галантерейне і валяльно-повстяне текстильного цеху, в тому числі: професії ткача.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 вищезазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 04/88 від 28 лютого 2018 року, виданої ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно», за період роботи з 20 липня 1981 року по 02 січня 2001 року трудовий стаж становить 11 років 01 місяць 05 днів.

Колегія суддів критично ставиться до вищевказаної довідки ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно», оскільки первинних документів на підставі яких підприємство стверджує про зарахування саме такої тривалості стажу суду не надано.

Разом з тим, записами у трудовій книжці НОМЕР_1 підтверджується, що позивач з 20 липня 1981 року прийнята ткачем 5-го розряду в ткацький цех № 1 ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» за протоколом № 409 від 20 липня 1982 року; з 02 січня 2001 року звільнена за ст.38 КЗпП України за власним бажанням відповідно до наказу № 352-з від 25 січня 2001 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не враховує до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років період роботи позивача з 20 липня 1981 року по 02 січня 2001 року у ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» календарно, а лише фактично відпрацьовані дні на підставі довідки № 04/88 від 28 лютого 2018 року, мотивуючи це тим, що зв`язку з неритмічною роботою підприємства зараховуються тільки фактично відпрацьовані дні, протягом яких працівник працював повний робочий день із шкідливими умовами праці.

Відповідно до вищезазначеної довідки пільговий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 01 місяць 17 днів.

Крім того, як вбачається з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 04/88 від 28 лютого 2018 року у період роботи позивача не враховано періоди перебування у оплачуваних відпустках по догляду за дитиною до досягнення відповідного віку та дні її тимчасової непрацездатності.

Згідно із ч.2 ст.181 КЗпП України, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною трирічного віку.

Ч.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таким чином, час зазначених відпусток у період до 1 січня 2004 року в повному обсязі зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, а також до загального стажу роботи. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 607/6447/17-а, і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до наказів ВАТ «Текстерно» ОСОБА_1 двічі перебувала у відпустці по догляду за дитиною, час перебування складає - 3 роки 10 місяців 19 днів.

Вказаний період підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, а також до загального стажу роботи ОСОБА_1 .

Також, як вбачається з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 04/88 від 28 лютого 2018 року у період роботи позивача не враховано час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти.

Згідно з ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Дипломом серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_1 ) 01 вересня 1978 року вступила та 15 липня 1981 року закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища №2 міста Тернополя за професією "ткаля".

Відповідно до записів трудової книжки до роботи за отриманою освітою позивач приступила 20 липня 1981 року, тобто через 5 (п`ять) днів після закінчення професійно-технічного училища.

Таким чином, вказаний період - з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, а також до загального стажу роботи ОСОБА_1 .

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час звернення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивач досягла більше 55 років, час роботи на посаді ткача перевищував 20 років, а тому відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах є неправомірною, а належним способом захисту є зобов`язання відповідача призначити і виплачувати пенсію на пільгових умовах згідно з п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що з 1992 року підприємство працювало неритмічно та згідно з укладеним колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом застосовувався режим скороченого робочого часу /тижня, місяця/ та підсумований облік робочого часу, виходячи із реальних можливостей, при наявності сировини та реалізацію готової продукції, а тому до пільгового стажу зараховується період роботи за фактично відпрацьований час, оскільки ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» не подано жодного документу по фактично відпрацьованих днях позивача за весь період роботи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Колегія суддів не вбачає жодних недоліків щодо підтвердження стажу роботи позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі №500/2586/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 12 липня 2019 року.