Справа № 120/1849/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

12 липня 2019 р. Справа № 120/1849/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 лютого 2019 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про призначення пенсії, як учаснику бойових дій.

25 травня 2019 року управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці листом № 168/А-1 відмовило у задоволенні заяви про переведення з одного виду пенсії на інший в зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Вважаючи таку відмову неправомірною, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про:

- визнання неправомірним рішення управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці № 1501 від 15 лютого 2019 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язання управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 14 лютого 2019 року пенсію згідно ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 12 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за правилами, визначеними ст. 263 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема у відзиві зазначено, що 07 лютого 2019 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заяви було додано довіреність, паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру особи, посвідчення учасника бойових дій, посвідчення інваліда війни, трудову книжку. Однак, керуючись п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника бойових дій, довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413. Оскільки ОСОБА_1 не було подано зазначених документів, відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці з 02 липня 1999 року та отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви додав довіреність від 22 січня 2019 року, паспорт серії НОМЕР_1 від 07 грудня 2000, паспорт серії НОМЕР_2 від 24 липня 2000 року, трудову книжку НОМЕР_3 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру особи, посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_4 від 02 квітня 1999 року, посвідчення інваліда війни НОМЕР_5 від 07 грудня 2003 року.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці № 1501 від 15 лютого 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв`язку з відсутністю необхідних документів, які дають право на даний вид пенсії.

Не погоджуючись із даним рішенням відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання вимог законодавства України, 07 лютого 2019 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці № 1501 від 15 лютого 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв`язку з відсутністю необхідних документів, які дають право на даний вид пенсії.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Зазначена норма кореспондується з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобовязаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. Правовий статус ветеранів війни визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року.

Статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пункт 2, 4 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначає коло осіб, які належать до учасників бойових дій, так учасники бойових дій на території інших країн є військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

А також, особи вільнонайманого складу Збройних Сил, військ і органів Міністерства внутрішніх справ і Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, які займали штатні посади у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період Другої світової війни та інші періоди ведення бойових дій, або перебували в ці періоди у містах, участь в обороні яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, встановлених для військовослужбовців частин діючої армії

Виходячи з правових норм статті 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» порядок видачі посвідчень особам, на яких поширюється чинність цього Закону встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання цих норм, Кабінетом Міністрів України постановою від 12 травня 1994 року № 302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення № 302).

Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".

Згідно з пункту 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Суд зауважує, що повноваження, щодо перевірки наявності у особи права на отримання статусу учасника бойових дій, в тому числі й перевірки факту чи брала така особа участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил армії, належать органам, які видають "Посвідчення учасника бойових дій".

Відповідно до пункту 7 Положення № 302 такими органами є Мін`юст, органи Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужби за місцем реєстрації ветерана.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника бойових дій та надає особі право користування пільгами, встановленими законом, в тому числі, і пільгами щодо дострокового призначення пенсії є "Посвідчення учасника бойових дій".

З матеріалів справи вбачається, що 2 квітня 1999 року Вінницьким об`єднаним міським військовим комісаріатом ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 .

Зазначене посвідчення підтверджує, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та є документом, який надає йому право на призначення пенсії за віком, відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки належність позивача до особи, яка має статус учасника бойових дій ніким не оспорювалась, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зокрема, пільгами щодо призначення дострокової пенсії.

Разом з тим, суд зауважує, що абзац 6 пункту 3 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", був чинним у редакції Закону до 01 січня 2018 року і на момент звернення позивача до суду з вимогою про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій, втратив свою чинність.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що рішення відповідача щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком згідно вимог статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" носять протиправний характер.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 14 лютого 2019 року пенсію згідно статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, які брали участь у бойових діях мають право на призначення дострокової пенсії після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Питання досягнення позивачем віку визначеного статтею 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та наявності у нього необхідного страхового стажу не були підставою для відмови у призначенні пенсії та не розглядались судом під час вирішення даного спору.

Повноваження щодо вирішення питання про призначення позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в даному випадку належать до дискреційних повноважень управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці. Суд, в свою чергу, не може перебирати на себе дискреційні повноваження цього органу в частині призначення пенсії позивачу.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу з 14 лютого 2019 року пенсію за віком як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» слід відмовити.

Одночасно, застосовуючи механізм належного захисту прав позивача та їх відновлення, користуючись повноваженнями, наданими частиною 2 статті 9, частиною 2 статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому дострокової пенсії за віком відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням встановлених даним рішенням обставин справи.

Частиною 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці № 1501 від 15 лютого 2019 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому, як учаснику бойових дій, дострокової пенсії за віком відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до законодавства та з урахуванням встановлених даним рішенням обставин справи.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 383,50 грн. (триста вісімдесят три) гривні 50 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 )
Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе,7, м. Вінниця, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 15.07.2019 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна