Справа № 240/6786/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

17 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/6786/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панкеєвої В.А., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Приватне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" звернулось до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 12 квітня 2019 року № 542 "Про скасування дозволу на розроблення проекту землеустрою".

15 липня 2019 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити Оліївській сільській раді Житомирського району Житомирської області затверджувати землевпорядну документацію, виготовлену ОСОБА_1 на підставі рішення 18 сесії 7 скликання від 12.04.2019 №560 про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,5 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу та вчиняти будь-які інші дії щодо цієї земельної ділянки.

В обгрунтування заяви вказано, що рішенням 18 сесії 7 скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 12.04.2019 №560 надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно рішення 15 сесії 7 скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18.08.2017 "Про розгляд клопотання ПП "ВЖРЕП № 4" позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення саме вказаної земельної ділянки на умовах оренди без права капітального будівництва, яке в подальшому було скасовано рішенням відповідача, що оскаржується у даній справі. При цьому, згідно рішення 1 сесії 7 скликання від 22.12.2017 № 39 "Про розгляд заяв щодо затвердження детальних планів територій" цілбове призначення земельної ділянки було визначено для розміщення сміттєсортувальної лінії. Надання іншим особам, в тому числі ОСОБА_1 , дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки та у подальшому затвердження землевпорядної документації та передача цієї земельної ділянки в користування іншим особам призведе до неможливості захисту прав позивача у судовому порядку, не дивлячись на явну протиправність рішення відповідача, що оскаржується у даній справі. Враховуючи очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення та те, що між сторонами у даній справі дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову є необхідність для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову, дослідивши матеріали адміністративного позову, вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України визначено види забезпечення позову, такі як: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Суд задовольняє клопотання про забезпечення адміністративного позову у разі обґрунтованості такого клопотання та достатності доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

У заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити Оліївській сільській раді затверджувати землевпорядну документацію, виготовлену ОСОБА_1 , на підставі рішення 18 сесії 7 скликання від 12.04.2019 №560 про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,5 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу та вчиняти будь-які інші дії щодо цієї земельної ділянки.

Позивач по змісту заяви вказує на очевидну протиправність рішення відповідача, що оскаржується у даній справі.

Разом з тим, позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Так, Верховний Суд у постанові по справі №83/5864/17-ц від 17.10.2018 дійшов висновків, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зауважує, що рішення по справі №240/6786/19 не прийнято, підстав стверджувати про наявність чи відсутність протиправного характеру в рішенні Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 12 квітня 2019 року № 542 "Про скасування дозволу на розроблення проекту землеустрою" не має.

Серед мотивів забезпечення позову позивач вказує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо поновлення порушених прав позивача.

Перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачу по справі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Згідно з частиною п`ятою статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відтак, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, а тому підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити приватному підприємству "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва