Справа № 440/86/19
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 р.Справа № 440/86/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

при секретарі судового засідання Машурі Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 (повний текст складено 12.04.2019, головуючий суддя І інстанції Мороко А.С., м.Харків) по справі № 440/86/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ГУ ДФС у Полтавській області), в якому просила зобов`язати відповідача вчинити дії щодо списання боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 7541,45 грн. та зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманих працівників у розмірі 909,48 грн. відповідно до абзацу четвертого пункту 9-4 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з урахуванням висновків суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.03.2019, з урахуванням ухвал від 08.04.2019 та 11.04.2019 про виправлення описок, частково задоволено адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 :

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Полтавській області щодо невчинення дій зі списання податкового боргу (недоїмки) за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 01 листопада 2018 року;

- зобов`язано Головне управління ДФС у Полтавській області вчинити дії щодо списання боргу (недоїмки) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 6631,97 грн. та зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманих працівників у сумі 909,48 грн. відповідно до абзацу четвертого пункту 9-4 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10 жовтня 2013 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1844/24376, з урахуванням висновків суду;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1921,00 грн.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказано про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначено про правомірність формування боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманих працівників. Вказано, що норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не звільняють позивача від обов`язку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, в матеріалах справи наявні:

- рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі №816/2212/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-5000-17/674-У від 04 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 04 жовтня 2018 року;

- рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі №440/3878/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Головного управління ДФС у Полтавській області № від 29 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 03.01.2019;

- рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №440/3880/18 за позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-5000-17/110-У від 07 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 22.02.2019.

Зазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено наступне.

ОСОБА_1 26.08.2008 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Алчевської міської ради Луганської області.

З 01.01.2012 позивач перейшла на спрощену систему оподаткування.

У період з 01.01.2012 по 20.04.2015 позивач перебувала на обліку як платник податків у Алчевській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області.

20.04.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за власним рішенням.

Натомість, 13.05.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис №0006030 про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 .

З 13.05.2016 позивач перебуває на обліку як платник податків у Горішньоплавнівському відділенні Кременчуцької ОДПІ та є платником єдиного податку першої групи.

04.08.2017 ГУ ДФС у Полтавській області винесено вимогу № Ф-5000-14/674-У про сплату боргу (недоїмки) відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу 7742,09 грн. (909,48 грн. + 6832,61 грн.).

Не погоджуючись із вимогою ГУ ДФС у Полтавській області від 04.08.2017 № Ф-5000-17/674-У, позивач оскаржила її у судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі №816/2212/18, яке набрало законної сили 04.10.2018, задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 04.08.2017 № Ф-5000-17/674-У.

Також, 07.02.2018 Головним управлінням ДФС у Полтавській області сформовано податкову вимогу №Ф-5000-17/110, якою повідомлено ФОП ОСОБА_1 про наявну станом на 31.01.2018 недоїмку зі сплати єдиного внеску у розмірі 7627,03 грн.

Не погоджуючись із даною вимогою ГУ ДФС у Полтавській області, позивач оскаржила її у судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №440/3880/18, яке набрало законної сили 22.02.2019, задоволено адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 7 лютого 2018 року №Ф-5000-17/110-У про сплату боргу (недоїмки).

29.08.2018 ГУ ДФС у Полтавській області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29.08.2018 №, яким на позивача накладено штраф у розмірі 2580,07 грн. та нараховано пеню 7329,98 грн. за період з 22.07.2014 по 16.08.2018.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач оскаржила його в судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі №440/3878/18, яке набрало законної сили 03.01.2019, задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29.08.2018 №.

01 листопада 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДФС у Полтавській області із заявою про списання боргу з єдиного внеску. До заяви додала копії сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Полтавської торгово-промислової палати №№8160-8163 від 22 червня 2018 року (вих. №№257/02-06, 259/02-06, 260/02-06, 258/02-06).

З`ясувавши, що ГУ ДФС у Полтавській області не вчинило дій зі списання боргу та станом на 04 січня 2019 року у неї існує борг з єдиного внеску, позивач звернулася до суду з позовом про зобов`язання ГУ ДФС у Полтавській області вчинити дії щодо списання боргу .

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у порушення підпункту 9-4 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VІ та пункту 101.5 статті 101 Податкового кодексу України жодних дій зі списання боргу, що виник у період дії форс-мажорних обставин, не вчинив, чим допустив бездіяльність. Позивачем, в свою чергу, під час судового розгляду справи доведено обґрунтованість позовних вимог, на підтвердження чого надано належні, достатні та беззаперечні докази.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині задоволення позовних вимог.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п.2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до ч. 5 ч .7 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно із ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, згідно з наведеними положеннями на фізичну особу - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, покладено обов`язок з обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, по справам №816/2212/18, №440/3880/18 та №440/3878/18 встановлено, що на момент зняття ФОП ОСОБА_1 з обліку у Луганській ОДПІ згідно АС "Податковий блок" за позивачем обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 7541,45 грн., що виникла по термінам сплати за період з 21.07.2014 по 19.10.2015, а також заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за найманих працівників (код платежу 71010000) у розмірі 909,48 грн., що виникла по термінам сплати 20.06.2014 та 21.07.2014.

Зазначене підтверджується також і наданими відповідачем до матеріалів справи витягами з інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 за платежем 71010000 "Єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій не працездатності" та за платежем 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність".

Так, станом на 31.12.2015 за платежем 71010000 "Єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій не працездатності" обліковувалась недоїмка у розмірі 909,48 грн., а за платежем 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" - недоїмка у розмірі 7541,45 грн.

При цьому слід враховувати, що на момент виникнення відповідної недоїмки ФОП ОСОБА_1 перебувала на обліку як платник єдиного внеску у Алчевській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII).

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Алчевськ, Луганська область.

Таким чином, положення Закону № 1669-VII розповсюджується на позивача в частині спірних правовідносин, які виникли під час перебування ФОП ОСОБА_1 на обліку як платника єдиного внеску у Алчевській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області, тобто на момент виникнення відповідної недоїмки.

Положеннями Закону № 1669-VII, поміж іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI, зокрема: доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3 (з 13.03.2015 пункт 9-4), згідно з абзацом другим, третім, четвертим та п`ятим якого визначено, що «Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.»

Законом України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" визначено, що пункт 9-3 Закону №2464-VI в редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII необхідно вважати пунктом 9-4.

Таким чином, у зазначених платників єдиного внеску недоїмка виникає у загальному порядку, але у подальшому така недоїмка підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Оскільки позивач на час виникнення недоїмки (боргу) був зареєстрований та на адміністративній території м. Алчевськ Луганської області - у населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція, пільги, встановлені пунктом 9-3 розділу (з 13.03.2015 пункт 9-4) VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464, поширюються на позивача як платника єдиного соціального внеску, який перебував на території проведення антитерористичної операції.

Колегія суддів звертає увагу, що впродовж 2017-2018 років ФОП ОСОБА_1 нараховувала та сплачувала єдиний внесок.

Однак, відповідач поточні платежі позивача з єдиного внеску спрямовував в погашення боргу, що виник у 2014-2015 роках, внаслідок чого у позивача весь час утворюється та існує борг з поточних платежів.

У зв`язку із вказаним, розмір недоїмки за платежем 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" змінювався, що обумовило винесення податковим органом вищевказаних вимог на інші суми.

При цьому, вимоги від 04.08.2017 № Ф-5000-17/674-У від 07.02.2018 №Ф-5000-17/110-У про сплату боргу (недоїмки) були скасовані судами саме у зв`язку з тим, що відповідна заборгованість виникла по термінам сплати, коли позивач перебувала на обліку як платник єдиного внеску у Алчевській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області.

Спірні правовідносини щодо списання безнадійного податкового боргу регулюються нормами ПК України, Закону №1669, Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 "Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків" (далі - Порядок № 577).

Згідно із п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПКУ, ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 14.1.11 ч. 14.1 ст.14 ПКУ безнадійна заборгованість - це заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з п. 101.1 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Положеннями п.101.2 ст. 101 ПК України передбачено, що під терміном «безнадійний» розуміється: 101.2.1 податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута; 101.2.2 податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; 720 днів перебуває у розшуку;101.2.3 податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом; 101.2.4 податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); 101.2.5 податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Відповідно до положень пункту 101.5 цієї ж статті контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II Порядку № 577 під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується: Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України; уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави; рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п`ять календарних років; рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом; висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини.

Розділом IV Порядку № 577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформлюється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до матеріалів справи, 01 листопада 2018 року позивач звернулася до контролюючого органу із заявою про списання боргу з єдиного внеску.

До заяви додала копії сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Полтавської торгово-промислової палати №№8160-8163 від 22 червня 2018 року (вих. №№257/02-06, 259/02-06, 260/02-06, 258/02-06).

При цьому, на час звернення позивача до податкового органу із відповідною заявою, вимоги про сплату недоїмки (боргу) були не чинними у зв`язку із оскарженням та скасуванням у судовому порядку.

Згідно з статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Так, матеріали справи містять копії сертифікатів Полтавської торгово-промислової палати №№8160-8163 від 22 червня 2018 року (вих. №№257/02-06, 259/02-06, 260/02-06, 258/02-06) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Зокрема, копією сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Полтавської торгово-промислової палати №8160 від 22 червня 2018 року (вих №257/02-06) засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - актів тероризму на території Луганської області з 01 липня 2014 року по 20 квітня 2015 року, що унеможливлюють виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного податку за період липень 2014 року-квітень 2015 року.

Наявною у матеріалах справи копією сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Полтавської торгово-промислової палати №8161 від 22 червня 2018 року (вих №259/02-06) засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - актів тероризму на території Луганської області з 01 січня 2015 року по 20 квітня 2015 року, що унеможливлюють виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку з подання податкової декларації платника єдиного податку за 2014 рік у граничний строк 60 календарних днів після звітного періоду у термін до 02 березня 2015 року.

Наявною у матеріалах справи копією сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Полтавської торгово-промислової палати №8162 від 22 червня 2018 року (вих №260/02-06) засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - актів тероризму на території Луганської області - з 01 липня 2014 року по 20 квітня 2015 року, що унеможливлюють виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за другий, третій та четвертий квартали 2014 року та перший квартал 2015 року.

Наявною у матеріалах справи копією сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Полтавської торгово-промислової палати №8163 від 22 червня 2018 року (вих №258/02-06) засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - актів тероризму на території Луганської області з 01 січня 2015 року по 20 квітня 2015 року, що унеможливлюють виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку з подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік у строк до 10 лютого 2015 року.

Таким чином, настання обставин непереборної сили (форс-мажору) у період з 01 липня 2014 року по 20 квітня 2015 року підтверджено копіями сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Полтавської торгово-промислової палати №№8160-8163 від 22 червня 2018 року (вих. №№257/02-06, 259/02-06, 260/02-06, 258/02-06).

Копії вказаних сертифікатів надавалися Головному управлінню ДФС у Полтавській області разом із заявою від 01 листопада 2018 року про списання боргу з єдиного внеску як безнадійного.

Згідно зі статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що надання особою сертифікату торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є достатньою підставою для визнання безнадійними та списання податкового боргу фізичної особи - підприємця та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску, що виникли у період з 14.04.2014.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Додатково колегія суддів відмічає, що на виконання приписів пункту 28 Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 9-3.

Законом України від 12.08.2014 №1636-VIІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 9-3 такого змісту: "9-3. Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону. Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку".

Згідно із змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці", пункт 9-3 у редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII вважається пунктом 9-4.

Отже, пункт 9-4, зміст якого відповідає підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", не виключено із розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", тобто ці положення є діючими.

У зв`язку із вказаним, доводи апелянта стосовно виключення з 01.01.2016 пункту 9-4 із розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є необгрунтованими.

Беручи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 по справі № 440/86/19 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 по справі № 440/86/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц