Справа № 1.380.2019.002633
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002633
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року

м. Львів, вул. Чоловського, 2

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Грень Н.М., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

24.05.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Ухвалою від 29.05.2019 суддя залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений суддею строк позивач вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху виконав, недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою судді від 08.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні, що відбулось 11.07.2019 протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

У судовому засіданні, що відбулось 12.07.2019 протокольною ухвалою суду замінено відповідача у справі Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі № 876/2078/18 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 у справі № 813/5002/17, позов задоволено: визнано протиправними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови в перерахунку та виплаті позивачу державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.11.2011. Зобов`язано Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова здійснити перерахунок та виплату позивачеві державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 з урахуванням раніше виплачених сум.

З огляду на резолютивну частину постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 та враховуючи зміни, які внесені до статей 50, 54 Закон № 796 Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та виконання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015, розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2015 ОСОБА_1 визначено в розмірах, визначених постановою № 1210.

Листом від 14.09.2018 за вих. № 3547/03.(02-28)-42 боржник повідомив, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі № 876/2078/18 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону 796 за період з 01.11.2011 по 31.12.2014 та нараховано доплату в сумі 243 669,82 грн. З 01.01.2015 розмір пенсії стягувана визначено в порядку та на умовах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону № 796 в редакції Закону України від 29.12.2014 № 76-УІІІ з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак в подальшому, розмір пенсії ОСОБА_1 перераховано у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність без врахування кінцевого терміну такого перерахунку.

Також, відповідача повідомлено про положення ст. 63 Закону України Про' соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до якої, фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, виплата нарахованих на виконання судового рішення сум пенсії буде здійснена за наявності відповідних бюджетних призначень.

Таким чином, на думку позивача, вимоги виконавчого листа № 813/5002/17 виданого Львівським апеляційним адміністративним судом 02.08.2018 в частині нарахування головним управлінням виконано, а тому підставою для закінчення виконавчого провадження згідно виконавчого листа № 813/5002/17 є п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідач позов не визнав, 10.07.2019 за вх. №2202ел долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області стягувачем - ОСОБА_2 В. ОСОБА_3 . пред`явлено виконавчий лист № 813/5002/17 виданий 02.08.2018 Львівським апеляційним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії у розмірах встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний закис громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 з урахуванням раніше виплачених сум.

Державним виконавцем 03.08.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Надалі, на адресу відділу 31.08.2018 надійшла відповідь боржника від 16.08.2018 №3141/03.(02-28)-36 про те, що розпорядженням від 02.08.2018 рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі №813/5002/17 (виконавчий лист №813/5002/17, виданий 02.08.2018) виконано; проведено перерахунок ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 №796 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 з урахуванням раніше виплачених сум.

08.01.2019 на адресу відділу від боржника надійшла відповідь від 03.01.2019 на вимогу державного виконавця від 20.12.2019 про те, що гр.. ОСОБА_1 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій однак, заборгованість, що утворилась внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду буде виплачуватись відповідно до Порядку № 649 після взяття судового рішення на облік в Реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та після прийняття відповідного рішення Комісією Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Відповідач зазначає, що у резолютивній частині виконавчого листа №813/5002/17 від 02.08.2018, боржника зобов`язано провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011, з урахуванням раніше виплачених сум, у зв`язку із чим на адресу боржника неодноразово скеровувались вимоги державного виконавця з метою виконання рішення суду.

Оскільки, виплату перерахованої пенсії боржником не здійснено, то твердження позивача, що рішення суду виконано не відповідає дійсності. Відтак, державним виконавцем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Третя особа 11.07.2019 за вх. №24414 подала до суду заперечення на позовну заяву в якому вказала, що державним виконавцем неодноразово на адресу боржника надсилались вимоги з метою виконання рішення суду, а також виносились постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення. Всупереч вказаному, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення суду не виконано.

Таким чином, на думку третьої особи, державним виконавцем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносено постанову про закінчення виконавчого провадження.

12.07.2019 за вх. №24602 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що заборгованість, що утворилась внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду буде виплачуватись відповідно до порядку №649 після взяття судового рішення на облік в Реєстр рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою після прийняття відповідного рішення комісією Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

В судовому засіданні 12.07.2019 суд заслухав вступне слово представників позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника відповідача ОСОБА_6 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , та перейшов до письмового провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі № 876/2078/18 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 у справі № 813/5002/17, позов задоволено: визнано протиправними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови в перерахунку та виплаті позивачу державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.11.2011. Зобов`язано Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова здійснити перерахунок та виплату позивачеві державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області стягувачем ОСОБА_1 пред`явлено виконавчий лист № 813/5002/17 виданий 02.08.2018 Львівським апеляційним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії у розмірах встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний закис громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 з урахуванням раніше виплачених сум.

Державним виконавцем 03.08.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Надалі, на адресу відділу 31.08.2018 надійшла відповідь боржника від 16.08.2018 №3141/03.(02-28)-36 про те, що розпорядженням від 02.08.2018 рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі №813/5002/17 виконано, а саме: проведено перерахунок ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 №796 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 з урахуванням раніше виплачених сум.

06.09.2018 на адресу боржника скеровано вимогу державного виконавця та зобов`язано виконати рішення суду.

24.09.2018 на адресу Відділу надійшла відповідь боржника на вимогу державного виконавця про те, що гр. ОСОБА_1 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст.. ст.. 50,54 Закону України від 28.02.1991 №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011 по 31.12.2014 та нараховано доплату в сумі 243 669,82 грн.

24.09.2018 на адресу боржника скеровано вимогу державного виконавця та зобов`язано виконати рішення суду.

03.10.2018 на адресу Відділу надійшла відповідь боржника на вимогу державного виконавця про те, що ОСОБА_1 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст. ст.. 50,54 Закону України від 28.02.1991 № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011 по 30.09.2018 та нараховано доплату в сумі 634 385,56 грн. Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.

Відтак, державним виконавцем, за невиконання рішення суду 16.10.2018 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

05.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі за невиконання рішення суду та повторно зобов`язано виконати рішення суду. До боржника було доведено про наявність рішення суду, боржник попереджався про необхідність виконати судове рішення, однак вимоги виконавчого документу не виконані, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання.

03.01.2019 на адресу боржника скеровано вимогу державного виконавця якою зобов`язано надати протокол призначення пенсії від 23.10.2018 з 01.11.2011 по 30.11.2018 та протокол від 22.08.2018 індивідуального перерахунку ОСОБА_1 , про що проінформувати державного виконавця протягом десяти робочих днів з дня отримання вимоги.

08.01.2019 на адресу Відділу від боржника надійшла відповідь від 03.01.2019 №45/08.01-11 на вимогу державного виконавця від 20.12.2019 про те, що гр. ОСОБА_1 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст. ст. 50, 54 Закону України від 28.02.1991 №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011 по 31.12.2018 та нараховано доплату в сумі 667 827,14 грн. Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області проводиться робота щодо наповнення даних Реєстру відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №649, а саме щомісяця в Пенсійний фонд України надається інформація щодо невиплачених доплат до пенсі за рішенням судів. Листом №25041/04-16 від 05.12.2018 Головним управлінням повідомлено про доплату в сумі 634 685,56 грн, за період з 01.11.2011 по 30.09.2018 та листом № 248/04-16 від 03.01.2019 про доплату в сумі 667 827,14 грн за період з 01.11.2011 по 31.12.2018. Заборгованість, що утворилась внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду буде виплачуватись відповідно до Порядку № 649 після взяття судового рішення на облік в Реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та після прийняття відповідного рішення Комісією Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

18.01.2019 на адресу Відділу від боржника надійшла відповідь від 16.01.2019 №251/08.01-11 на вимогу державного виконавця від 03.01.2019 яка по суті, не відрізняється від відповіді від 03.01.2019, а також надано протокол від 22.08.2018 та розпорядження про проведення перерахунку пенсії від 23.10.2018.

08.02.2019 на адресу боржника скеровано вимогу державного виконавця, якою зобов`язано виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи чи подано рішення №813/5002/18 видане Львівським апеляційний судом до Пенсійного фонду України із розрахунками сум, що підлягають виплаті відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.201 №649, та чи внесено документи для включення до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, надати письмові пояснення причини невиконання рішення суду.

Згідно відповіді боржника від 20.02.2019 №984/08.01-11, ОСОБА_1 проведено перерахунок за період 01.11.2011 по 31.12.2018 та нараховано доплату в сумі 667 827,14 грн, про що свідчить долучена копія розрахунку та повідомлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області скеровано пакет документів із розрахунком сум, що підлягають виплаті ОСОБА_1 (лист №2646/04-16 від 28.01.2019).

06.03.2019 на адресу Пенсійного фонду України скеровано вимогу державного виконавця в якій зобов`язано в строк до 01.04.2019 підтвердити або спростувати факт скерування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області пакету документів відповідно до п.5 Порядку №649 із розрахунком сум, що підлягають виплаті ОСОБА_1

02.04.2019 на адресу Відділу надійшла відповідь Пенсійного фонду України від 28.03.2019 №9269/02-11, про те, що документи ОСОБА_1 буде розглянуто на Комісії в порядку черговості.

18.04.2019 на адресу боржника скеровано вимогу державного виконавця та зобов`язано виконати рішення та надати підтверджуючі документи про виплату пенсії.

10.05.2019 у відповідності до ст.ст. 18, 63, 75 Закону України «Пре виконавче провадження на адресу Галицького ВП ГУНП у Львівській області подання (повідомлення) про внесення відомостей до Єдиного реєстр) досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

10.05.2019 державним виконавцем на підставі п. 11 ст. 39 Закону Україні «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач, не погодившись із підставами винесення постанови звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII), Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження"випадках - на приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина 1 статті 1 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 5 та 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За приписами ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Отже, як встановлено судом із резолютивної частини виконавчого листа №813/5002/17 від 02.08.2018, боржника зобов`язано провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 з урахуванням раніше виплачених сум.

Розпорядженням від 02.08.2018 ОСОБА_1 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статями 50,54 Закону України від 28.02.1991 №796 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 з урахуванням раніше виплачених сум.

Надалі, зі змісту відповіді наданої на вимогу державного виконавця встановлено, що гр. ОСОБА_1 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст. ст. 50,54 Закону України від 28.02.1991 №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011 по 31.12.2014 та нараховано доплату в сумі 243 669,82 грн.

Зі змісту відповіді, що надійшла на адресу відділу 03.10.2018 встановлено, що ОСОБА_1 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст. ст. 50,54 Закону України від 28.02.1991 № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011 по 30.09.2018 та нараховано доплату в сумі 634 385,56 грн. Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.

З відповіді від 03.01.2019 №45/08.01-11 надісланої на вимогу державного виконавця від 20.12.2019 гр. ОСОБА_1 проведено перерахунок державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених ст. ст. 50, 54 Закону України від 28.02.1991 №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011 по 31.12.2018 та нараховано доплату в сумі 667 827,14 грн.

Також у відповіді зазначено, що Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області проводиться робота щодо наповнення даних Реєстру відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №649, а саме щомісяця в Пенсійний фонд України надається інформація щодо невиплачених доплат до пенсії за рішенням судів.

Надалі, листом № 25041/04-16 від 05.12.2018 Головним управлінням повідомлено державного виконавця про доплату в сумі 634 685,56 грн, за період з 01.11.2011 по 30.09.2018 та листом № 248/04-16 від 03.01.2019 про доплату в сумі 667 827,14 грн за період з 01.11.2011 по 31.12.2018.

Водночас, боржником зазначено, що заборгованість, що утворилась внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду буде виплачуватись відповідно до Порядку №649 після взяття судового рішення на облік в Реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та після прийняття відповідного рішення Комісією Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

18.01.2019 на адресу Відділу від боржника надійшла відповідь від 16.01.2019 №251/08.01-11 на вимогу державного виконавця від 03.01.2019 аналогічна по змісту від відповіді наданої 03.01.2019, до відповіді надано протокол від 22.08.2018 та розпорядження про проведення перерахунку пенсії від 23.10.2018.

08.02.2019 на адресу боржника скеровано вимогу державного виконавця, якою зобов`язано виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про подання рішення Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №813/5002/18 до Пенсійного фонду України із розрахунками сум, що підлягають виплаті відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, та відомості про внесення документів для включення до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, та зобов`язано боржника надати письмові пояснення причини невиконання рішення суду.

Згідно відповіді боржника від 20.02.2019 №984/08.01-11, ОСОБА_1 проведено перерахунок за період 01.11.2011 по 31.12.2018 та нараховано доплату в сумі 667 827,14 грн., та повідомлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області скеровано пакет документів із розрахунком сум, що підлягають виплаті ОСОБА_1 (лист №2646/04-16 від 28.01.2019).

06.03.2019 на адресу Пенсійного фонду України скеровано вимогу державного виконавця, в якій зобов`язано в строк до 01.04.2019 підтвердити або спростувати факт скерування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області пакету документів відповідно до п.5 Порядку №649 із розрахунком сум, що підлягають виплаті ОСОБА_1

02.04.2019 на адресу відділу надійшла відповідь Пенсійного фонду України від 28.03.2019 №9269/02-11 про те, що документи ОСОБА_1 буде розглянуто на Комісії в порядку черговості.

18.04.2019 на адресу боржника скеровано чергову вимогу державного виконавця та зобов`язано виконати рішення та надати підтверджуючі документи про виплату пенсії.

10.05.2019 відповідно до ст.ст. 18,63,75 Закону України «Пре виконавче провадження на адресу Галицького ВП ГУНП у Львівській області державним виконавцем скеровано подання (повідомлення) про внесення відомостей до Єдиного реєстр) досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

10.05.2019 державним виконавцем на підставі п. 11 ст. 39 Закону Україні «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від від 04.06.2018 за виконавчим листом № 813/5002/17 від 02.08.2018 виконано не в повному обсязі, виплату перерахованої пенсії боржником не здійснено.

З урахуванням вказаного, суд зауважує, що Верхоний суд у постанові від 31.10.2018 по справі К/9901/49693/18 зазначив, що із системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Посилання позивача на відсутність відповідного фінансового забезпечення Суд вважає таким, що не дає підстав для твердження про наявність поважних причин для невиконання судового рішення. Європейський суд з прав людини зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. Державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням ( рішення від 29.06.2004 року у справі «Жовнер проти України» (Заява N 56848/00) п.ЗЗ та п.38). З огляду на викладене, суд вважає, що з метою дійсного виконання судового рішення у справі №818/45/16 скаржником правомірно було винесено постанову про накладення штрафу ВП 51711855 від 17.01.2017 відповідно до ст.19 Конституції України та статей 18,63,75 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки відображені в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 822/558/17, зокрема: колегія суддів приймає також доводи скаржника про те, що посилання суду першої та апеляційної інстанцій на відсутність коштів, необхідних для виконання рішення суду не є поважними причинами невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, оскільки згідно з пунктом 26 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 встановлено, що суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, тому що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в рамках вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому зобов`язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» суперечить нормам наведеного Закону.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що позивач просить суд змінити підставу, що слугувала для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, водночас, вимог про скасування самої постанови про закінчення виконавчого провадження, позивач не заявляє.

Більше того, суд вважає за необхідне зауважити, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження матиме результатом втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки, з поміж іншого, вказані повноваження належать до дискреційних.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 року № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Тобто, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Отже, суд не може підміняти собою державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього інше рішення, яке б відповідало Закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. З таких підстав, суд не має права зобов`язувати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

З огляду на вказане, суд вважає, що під час розгляду даної адміністративної справи позивачем не доведено фактичного виконання рішення Львівського апеляційного адміністративного суду, а відтак дії відповідача щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ґрунтуються на вимогах Закону, у зв`язку із чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ст.139 КАС України, судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.07.2019.

Суддя Грень Н.М.