Справа № 460/1645/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
15 липня 2019 року м. Рівне№460/1645/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій,
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, про зобов`язання вчинення певних дій.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно з частиною п`ятою статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначається, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Так, відповідачем за вказаним позовом позивач зазначив Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області.
Тобто, у позовній заяві позивачем зазначено неправильне найменування відповідача.
При цьому, суд наголошує, що за приписами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Пунктами 6, 7 частини п`ятої статті 160 КАС України встановлено, в позовній заяві також зазначаються: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.
Разом з тим, всупереч вимогам вказаних вище норм КАС України, позивач в позовній заяві не зазначив відповідних відомостей.
За правилами частини третьої статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з частиною п`ятою статті 161 КАС України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача, зокрема, про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.
Так, до позову позивачем була додана заява про звільнення від сплати судового збору. Вказану заяву позивач обґрунтовує тим, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства та щомісячно отримує пенсію в розмірі 1497грн, якої вистачає лише для сплати комунальних платежів та забезпечення мінімального харчування. На підтвердження обставин щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, позивачем були додані до заяви довідка Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 4 липня 2019 року № 226 про розмір виплаченої пенсії за період з січня по червень 2019 року та посвідчення одержувача державної соціальної допомоги.
Розглянувши подане позивачем клопотання, суд зазначає наступне.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено в Законі України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 3674, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону № 3674, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
З наведених норм слідує, що підставою для звільнення від сплати судового збору є, зокрема, майновий стан сторони, визначення якого є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується його рівень.
При цьому, клопотання про звільнення від сплати судового збору може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Так, долучені до заяви про звільнення від сплати судового збору докази, підтверджують лише отримання позивачем пенсії у зв`язку з втратою годувальника та державної соціальної допомоги. Тому, на переконання суду, відповідні обставини не можуть свідчити про те, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплатити судовий збір, оскільки вони жодним чином не спростовують факту можливого отримання позивачем інших видів доходу.
Суд вважає, що в даному випадку належним та достатнім доказом на підтвердження майнового стану можуть бути, наприклад, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, в яких будуть відображенні усі доходи позивача.
Крім того, суд зауважує, що долучена позивачем копія посвідчення одержувача державної соціальної допомоги є нечитабельного змісту та, відповідно, не дозволяє встановити ні розміру отримуваної позивачем державної соціальної допомоги, ні періоду її виплати.
Також, суд звертає увагу на приписи статті 129 Конституції України, згідно з якими однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.
Таким чином, задоволення заяви позивача про звільнення від сплати судових витрат з неналежних підстав або з підстав, що не підтвердженні доказами, поставить позивача у привілейоване становище перед іншими учасниками судового процесу, що, на переконання суду, з урахуванням положень статті 129 Конституції України, є неприпустимим.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року установлено в розмірі 1921грн.
Частиною другою статті 4 Закону № 3674 встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання позову до адміністративного суду.
Так, за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору, яка становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Із змісту позовних вимог слідує, що предметом даного позову є зобов`язання відповідача скасувати звіт позивача від 9 січня 2019 року про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік (форма № Д5) як помилково направленого.
Тобто, в позовній заяві заявлено одну вимогу немайнового характеру, а тому за її подання до суду позивачу належало сплатити судовий збір в сумі 768,40грн (1921грн х 0,4 = 768,40грн).
За наведених обставин слід запропонувати позивачу протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути вказані вище недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:
1) нової позовної заяви із зазначенням: правильного найменування відповідача; відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, - відповідно до кількості учасників справи;
2) документа про доплату судового збору в сумі 768,40грн або документів читабельного змісту, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Керуючись статтею 169 КАС України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Комшелюк Т.О.