Справа № 344/14752/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року№ 857/5132/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Шевчук С.М., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2019 року, ухвалене суддею Бабій О.М., 15:01:32 год, м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 9 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головною управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна Казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні, та середнього заробітку, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

08.11.2017 позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головною управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна Казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, в якому, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

визнати неправомірною бездіяльність УМВС України в Івано-Франківській області щодо невиплати та не включення до грошового атестату складових заробітної плати: матеріальної допомоги за 2003-2006 роки, компенсації за невикористану відпустку за 2003-2006 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення, позбавлення права на обчислення та перерахунок пенсії в повному обсязі;

визнати неправомірною бездіяльність УМВС України в Івано-Франківській області щодо не включення в довідку про розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення, що носять одноразовий характер (одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з врахуванням індексації) за період з 09.09.2014 року по 31.12.2015 року;

визнати неправомірною бездіяльність УМВС України в Івано-Франківській області щодо невидачі довідки для обчислення, призначення та виплати пенсії за період з 01.01.2016 року з розміру грошового забезпечення поліцейських у відповідно до постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року;

визнати неправомірними дії УМВС України в Івано-Франківській області щодо не включення в довідку до розрахунку страхового стажу 4 років 9 місяців навчання в Національній юридичній академії ім. Я.Мудрого;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області УМВС України в Івано-Франківській області видати уточнену довідку в яку включити в повному обсязі час навчання в Національній юридичній академії ім. Я.Мудрого з розрахунку 4 роки та 9 місяців;

стягнути з Міністерства внутрішніх справ заборговану зарплату: матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік за 2003-2005 роки, компенсацію за невикористану відпустку за 2003-2006 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області внести до грошового атестату стягувані суми;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області видати довідку в зв`язку з набуттям права на перерахунок та виплату пенсії за період з 09 вересня 2014 року по 31 грудня 2015 року включно з розміру грошового забезпечення, до якої включити: одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, які обчислені з нового посадового окладу;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області видати довідку в зв`язку з набуттям права на перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2016 року - з розміру грошового забезпечення поліцейських;

зобов`язати УМВС України в Івано-Франківській області видати довідку для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року - з розміру грошового забезпечення поліцейських;

визнати дії ГУПФ в Івано-Франківській області від 24.04.2017 року щодо призначення довічної пенсії за вислугу років неправомірними щодо: призначення пенсії з 09.09.2015 року; відмови у призначенні та невиплаті пенсії за більш ранній період з 09.09.2014 року по 09.09.2015 року; включення в розрахунок страхового завідомо неправдивих даних; обчислення пенсії в розмірі 53% від грошового утримання; відмови у підвищенні розміру пенсії;

зобов`язати ГУПФ в Івано-Франківській області призначити довічну пенсію за вислугу років з 09.09.2014 року та зобов`язати виплатити пенсію з 09.09.2014 року в розмірі 54% від грошового забезпечення, до якого врахувати додаткові види грошового забезпечення; зобов`язати провести підвищення пенсії за кожний повний рік стажу; здійснити виплату різниці недоплачених сум після перерахунку пенсії з компенсацією прати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 09.09.2014 року;

визнати неправомірною бездіяльність ГУПФ в Івано-Франківській області щодо призначення і виплати пенсії за період з 01.01.2016 року з розміру грошового забезпечення поліцейських;

зобов`язати ГУПФ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії та виплатити пенсію за період з 01.01.2016 року - з розміру грошового забезпечення поліцейських;

зобов`язати ГУПФ в Івано-Франківській області виплатити різницю недоплачених після перерахунку пенсійних виплат та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь період з 09.09.2014 року до повного розрахунку;

визнати неправомірними дії (бездіяльність) ГУПФ в Івано-Франківській області щодо заниження виплат пенсійних сум щодо відсутності ефективного контролю за уповноваженими представниками ПФУ - УМВС України в області стосовно вчасної та правомірної підготовки документів для призначення, обчислення, перерахунку пенсій згідно з чинним законодавством України.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що для врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, таких видів надбавок, які просить врахувати позивач для перерахунку пенсії немає законних підстав, так як Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанова КМ України № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» вказує на грошове забезпечення, яке виплачується загалом військовослужбовцям, які проходять військову службу, а стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанова КМ України № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» вказують, які види грошового забезпечення підлягають для призначення/ перерахунку пенсії.

Суд першої інстанції зазначає, що оскільки у списках які направленні ГУПФ України в Івано-Франківській області до УМВС України в Івано-Франківській області щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій відсутній пенсіонер ОСОБА_1 відповідно і УМВС в області не видавалась та не направлялась довідка для перерахунку пенсії позивача у зв`язку із прийняттям постанови КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року.

Звертає увагу, що згідно розрахунку вислуги років ОСОБА_1 , на який він посилається у своїй позовній заяві та який долучений до матеріалів справи, а саме від 04.04.2017 та 10.05.2017 року, дані розрахунки вислуги років здійснювались членами ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області яке є окремою юридичною особою, а не Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області як зазначає позивач у своїй позовній заяві. Оскільки Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області не видавало оскаржуваний розрахунок вислуги років позивача від 04.04.2017 та 10.05.2017 року, відповідно і дані позовні вимоги позивача до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області є безпідставні та необгрунтованими.

Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області правильно розраховано вислугу років позивача, а саме страховий стаж у зв`язку із навчанням позивача в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого з 01.09.1990 року по 31.05.1995 року.

Щодо вимог позивача про стягнення з Міністерства внутрішніх справ заборговану зарплату: матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік за 2003-2005 роки, компенсацію за невикористану відпустку за 2003-2006 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то суд першої інстанції зазначає, що саме УМВС України в Івано-Франківській області проводилось нарахування і виплата одноразової грошової допомоги позивачу. Проте, позивач вважає, що нарахування грошової допомоги УМВС України в Івано-Франківській області було проведено невірно. МВС України не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення працівникам територіальних підрозділів органів внутрішніх справ. Позивач перебував у трудових відносинах з УМВС України в Івано-Франківській області, а не з Міністерством внутрішніх справ України. Саме УМВС України в Івано-Франківській області нараховувало і виплачувало позивачу грошове забезпечення під час проходження служби.

Таким чином, вирішення питань щодо виплати заборгованості колишніми працівникам Управління (за наявності такої заборгованості) покладається на ліквідаційну комісію УМВС України в Івано-Франківській області, а не на МВС України.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за час затримки розрахунку суд першої інстанції зазначає, що спеціальним законодавством, яке розповсюджується на спірні правовідносини, не передбачено право звільненого працівника міліції на грошову компенсацію за весь час затримки по день фактичної виплати грошової допомоги при звільненні згідно зі ст. 117 КЗпП України.

Щодо невиплати матеріальної допомога в розмірі місячного грошового забезпечення за 2003-2006 роки суд першої інстанції зазначає, що фактичні витрати на матеріальну допомогу, відповідно до вимог бюджетного законодавства, проводиться тільки в межах затвердженого фонду оплати праці. Тобто особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, а отже не є обов`язковою виплатою. У матеріалах справи відсутня інформація про наявність чи відсутність асигнувань в УМВС України в Івано-Франківській області на зазначенні цілі у зазначених роках, а також інформація чи виплачувалась дана матеріальна допомога комусь із працівників ОВС у дані періоди та про наявність чи відсутність рапортів позивач про виплату йому зазначеної допомоги, відповідно дана позовна вимога є необгрунтованою.

Щодо стягнення компенсації за невикористані відпустки суд першої інстанції зазначає, що з позивачем на час звільнення 17.05.2006 року було проведено повний розрахунок згідно наказу УМВС в області № 49 о/с від 17.05.2006. Наказ щодо звільнення з публічної служби позивачем не оскаржувався. Інформація щодо оскарження позивачем дій адміністрації УМВС щодо ненадання йому чергових відпусток у встановленому порядку, а також інформація про використання чи невикористання позивачем відпусток у дані періоди відсутня.

Щодо стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні суд першої інстанції зазначає, що оскільки позивач на день звільнення не підпадав до жодної із умов згідно ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та не набув права на пенсію за цим Законом, що являється головною умовою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, відповідно і одноразова грошова допомога УМВС в області йому не нараховувалась та не виплачувалась.

Крім того, суд першої інстанції вказує на те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога для оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні не можуть враховуватись при обчисленні розміру пенсії особи згідно зі ст. 43 Закону, оскільки не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а є одноразовими (щорічними). Отже, ані матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, ані допомога для оздоровлення, ані одноразова грошова допомога при звільненні, не входять до складових грошового забезпечення визначених статтею 43, з яких обчислюється пенсія.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що на виконання постанови Калуського міськрайонного суду від 24.02.2016 року ГУПФ України в Івано- Франківській області йому призначено довічну пенсію за вислугу років відповідно до п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби, та деяких інших осіб» з вересня 2015 року в розмірі 53% від грошового забезпечення в сумі 1087 грн. 11 коп. Пенсію було призначено з порушенням чинного законодавства України та прав і свобод людини, передбачених Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, з втручанням в майнові права, звуженням соціальних гарантій пенсійного забезпечення.

Апелянт стверджує, що ліквідаційна комісія УМВС в Області зобов`язана була видати дві довідки, а саме: довідка для обчислення, призначення та виплати пенсії за період з 09.09.2014 року по 31.12.2015 року включно, до вказаної довідки повинні були бути включені одноразова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення за рік, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, які розраховуються з посадового окладу - 850 грн.; довідка для обчислення, призначення та виплати пенсії за період з 01.01.2016 року з розміру грошового забезпечення поліцейських у відповідності до Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року, до вказаної довідки повинні були бути включені одноразова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення за рік, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, які розраховуються з посадового окладу - 2500 грн. та окладу за звання - 2000 грн.

Крім того, МВС України та його структурним підрозділом УМВС України в Івано-Франківській області при звільненні зі служби не виплачено додаткові види грошового забезпечення (які носять одноразовий характер): одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік (з 2003 року до часу звільнення), компенсація за невикористану відпустку (з 2003 року до часу звільнення). Вказані грошові виплати на час звільнення зі служби і до цього часу не обчислені, не виплачені та не включені до грошового атестату.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в УМВС України в Івано-Франківській області та наказом Управління від 17.05.2006 року № 49 о/с був звільнений з органів внутрішніх прав у запас за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно резолютивної частини ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.02.2017 року, якою залишено без змін постанову Калуського міськрайонного суду від 24.02.2016 року, зобов`язано прийняти, оформити та призначити пенсію позивачу за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

На виконання рішення суду ГУПФ України в Івано-Франківській області пенсію за вислугу років відповідно до п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» позивачу призначено з 09.09.2015 року, тобто з дня подання заяви про призначення пенсії, оскільки початкової дати періоду, з якої слід призначити пенсію в рішенні суду не вказано.

Таким чином, ГУПФ України в Івано-Франківській області виконало рішення суду.

Постановою Кабінет Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено територіальні органи Національної поліції, зокрема Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Цією ж постановою прийняте рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, в тому числі Управління МВС України в Івано-Франківській області.

Відповідно до відомостей з ЄДРПОУ, Управління МВС України в Івано- Франківській області перебуває у стані припинення та на теперішній час не ліквідовано ().

Повноваження ліквідаційної комісії визначенні постановою КМУ №1074 від 20.10.2011 «Про затвердження порядку здійснення заходів пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» зокрема, п.18 визначено, що ліквідаційна комісія наділена виключно повноваженнями у частині забезпечення заходів пов`язаних із ліквідацією юридичної особи.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ).

Частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частиною другою статті 51 Закону № 2262-XII передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон № 580-VIII, крім окремих положень, визначених у пункті 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон № 900-VIII).

Цим Законом статтю 63 Закону № 2262-XII доповнено новою частиною третьою, згідно з якою перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Законом № 900-VIII доповнено також пункт 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII абзацом другим, відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Статтею 102 Закону № 580-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом № 2262-XII.

Кабінет Міністрів України постановою № 988 встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади та оклади за спеціальні звання колишніх працівників міліції. Ця постанова набрала чинності 02 грудня 2015 року.

Таким чином, у зв`язку із змінами в грошовому забезпеченні поліцейських, передбаченими постановою № 988, та враховуючи зазначені вище положення частини другої статті 51 Закону № 2262-XII, у колишніх працівників міліції виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року.

Відповідно до пункту 2 постанови № 988 виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується МВС.

На виконання вимог статті 94 Закону № 580-VIII та постанови № 988 МВС видало наказ № 260, яким затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським).

Пунктом 2 наказу № 260 визначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування (27 травня 2016 року) та застосовується з дня набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто з 07 листопада 2015 року.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45.

Згідно з положеннями пунктів 1-3 Порядку № 45 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством. На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службазовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (дал - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Встановлено, що у списках які направленні ГУПФ України в Івано-Франківській області до УМВС України в Івано-Франківській області щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій відсутній пенсіонер ОСОБА_1 , тому відповідно УМВС в області не видавалась та не направлялась довідка для перерахунку пенсії позивача у зв`язку із прийняттям постанови КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року.

Згідно розрахунку вислуги років ОСОБА_1 , на який він посилається у своїй позовній заяві та який долучений до матеріалів справи, а саме від 04.04.2017 та 10.05.2017 року, дані розрахунки вислуги років здійснювались членами ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області яке є окремою юридичною особою, а не Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області.

Відтак, оскільки Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області не видавало оскаржуваний розрахунок вислуги років позивача від 04.04.2017 та 10.05.2017 року, відповідно і дані позовні вимоги позивача до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області є безпідставні та необгрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області правильно розраховано вислугу років позивача, а саме страховий стаж у зв`язку із навчанням позивача в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого з 01.09.1990 року по 31.05.1995 року.

Обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою КМУ № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Частиною другою статті 17 зазначеного Закону (в редакції як від 29.04.2006 року так і 11.10.2017 року на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Міністерства внутрішніх справ заборговану зарплату: матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік за 2003-2005 роки, компенсацію за невикористану відпустку за 2003-2006 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про міліцію» порядок грошового утримання працівників міліції встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу ОВС» визначено, що виплата грошового забезпечення особам та начальницького складу ОВС, здійснюється в порядку, що затверджується МВС України.

Відповідно до наказу МВС України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу ОВС» Міністерством затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам начальницького і рядового складу ОВС (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Пунктами 1.5-1.6 вказаної Інструкції встановлено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення працівника на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру основних та додаткових видів грошового забезпечення (окладів, надбавок, премій). Грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується (виплачувалось) за місцем проходження служби в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу ОВС.

Таким чином, саме УМВС України в Івано-Франківській області проводилось нарахування і виплата одноразової грошової допомоги позивачу.

Однак, апелянт вважає, що нарахування грошової допомоги УМВС України в Івано-Франківській області було проведено невірно.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що МВС України не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення працівникам територіальних підрозділів органів внутрішніх справ.

Встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з УМВС України в Івано-Франківській області, а не з Міністерством внутрішніх справ України. Саме УМВС України в Івано-Франківській області нараховувало і виплачувало позивачу грошове забезпечення під час проходження служби.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, як юридична особа не ліквідоване.

Вжиття заходів з ліквідації Управління покладено на ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області.

Отже, вирішення питань щодо виплати заборгованості колишніми працівникам Управління (за наявності такої заборгованості) покладається на ліквідаційну комісію УМВС України в Івано-Франківській області, а не на МВС України.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за час затримки розрахунку суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ.

Умови оплати праці за трудовим договором та, відповідно, відповідальність за невиконання цих умов, не розповсюджується на правовідносини з грошового забезпечення працівників міліції.

Порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114, Законом України «Про міліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393.

Спеціальним законодавством, яке розповсюджується на спірні правовідносини, не передбачено право звільненого працівника міліції на грошову компенсацію за весь час затримки по день фактичної виплати грошової допомоги при звільненні згідно зі ст.117 КЗпП України.

Щодо позовних вимог в частині невиплати матеріальної допомога в розмірі місячного грошового забезпечення за 2003-2006 роки суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно Методичних рекомендацій від 30.06.2005 «Про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу», що регулювали у 2006 році у час звільнення позивача виплату грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме п. 60 визначено, що матеріальна допомога виплачується у розмірах місячного грошового забезпечення на рік, розміри матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення - у розмірі двомісячного грошового забезпечення.

Фактичні витрати на матеріальну допомогу, відповідно до вимог бюджетного законодавства, проводиться тільки в межах затвердженого фонду оплати праці. Тобто особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, а отже не є обов`язковою виплатою.

Встановлено, що у матеріалах справи відсутня інформація про наявність чи відсутність асигнувань в УМВС України в Івано-Франківській області на зазначенні цілі у зазначених роках, а також інформація чи виплачувалась дана матеріальна допомога комусь із працівників ОВС у дані періоди та про наявність чи відсутність рапортів позивач про виплату йому зазначеної допомоги, відповідно дана позовна вимога є необгрунтованою.

Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористані відпустки суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 56 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органах внутрішніх справ України, затверджуваним постановою КМУ від 29.07.1991р. №114, передбачено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення. Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Згідно пункту 53 цієї постанови КМУ, особам рядового і начальницького складу тривалість чергової відпустки в році вступу на службу в органи внутрішніх справ обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби. При цьому особам рядового і начальницького складу, які мають право на відпустку тривалістю 10 діб і більше, видаються проїзні документи для проїзду до місця проведення відпустки і назад, а також надається понад тривалість відпустки час на перебування в дорозі. З огляду на наведене, компенсація за невикористану чергову відпустку виплачується тільки в році звільнення з органів внутрішніх справ пропорційно до відпрацьованого часу.

Встановлено, що з позивачем на час звільнення 17.05.2006 року було проведено повний розрахунок згідно наказу УМВС в області № 49 о/с від 17.05.2006. Наказ щодо звільнення з публічної служби позивачем не оскаржувався. Інформація щодо оскарження позивачем дій адміністрації УМВС щодо ненадання йому чергових відпусток у встановленому порядку, а також інформація про використання чи невикористання позивачем відпусток у дані періоди, що підтверджується відповіддю завідувача архівного сектору Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 22.02.2018 № 91/108/13/01-2018, в якій зазначено, що Калуським МВ УМВС України в Івано-Франківській області не передавались на зберігання до архіву ГУНП в Івано-Франківській області будь-які накази в тому числі і накази по особовому складу, водночас із долученої позивачем довідки від 11.08.2017 №16600/59/108/2017, виданої Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області, дана інформація про використання чи не використання позивачем чергових відпусток за дані періоди також відсутня.

Щодо позовної вимоги про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 29.04.2006 року) виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби проводиться особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно ст.12 даного Закону пенсії за вислугою років призначаються: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу років 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ним на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених в частині третій статті 5 цього Закону, за наявності в них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менш ніж 12 календарних років і шість місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державно пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Особам які є інвалідами війни, пенсій на визначених в цьому пункту умовах призначаються незалежно від віку; в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні ним на день звільнення зі служби 45-річного віку і за наявності в них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку із реформуванням Збройних сил України, та членів їх сімей».

Отже, обов`язковою умовою призначення пенсії за вислугою років є: на день звільнення зі служби вислугу років повинна становити 20 років і більше; на день звільнення зі служби досягнення 45-річного віку за наявності в них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менш ніж 12 календарних років і шість місяців становить військова служба.

Враховуючи, що позивач на день звільнення не підпадав до жодної із перелічених умов згідно даної статті та не набув права на пенсію за цим Законом, що являється головною умовою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, відповідно і одноразова грошова допомога УМВС в області йому не нараховувалась та не виплачувалась.

Щодо позовних вимог позивача до ГУПФ України в Івано-Франківській області про: визнання дій ГУПФ в Івано-Франківській області від 24.04.2017 року щодо призначення довічної пенсії за вислугу років неправомірними щодо: призначення пенсії з 09.09.2015 року; відмови у призначенні та невиплаті пенсії за більш ранній період з 09.09.2014 року по 09.09.2015 року; включення в розрахунок страхового завідомо неправдивих даних; обчислення пенсії в розмірі 53% від грошового утримання; відмови у підвищенні розміру пенсії; зобов`язання ГУПФ в Івано-Франківській області призначити довічну пенсію за вислугу років з 09.09.2014 року та зобов`язати виплатити пенсію з 09.09.2014 року в розмірі 54% від грошового забезпечення, до якого врахувати додаткові види грошового забезпечення; зобов`язання провести підвищення пенсії за кожний повний рік стажу; здійснити виплату різниці недоплачених сум після перерахунку пенсії з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 09.09.2014 року; визнання неправомірною бездіяльності ГУПФ в Івано-Франківській області щодо призначення і виплати пенсії за період з 01.01.2016 року з розміру грошового забезпечення поліцейських; зобов`язання ГУПФ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії та виплатити пенсію за період з 01.01.2016 року - з розміру грошового забезпечення поліцейських; зобов`язання ГУПФ в Івано-Франківській області виплатити різницю недоплачених після перерахунку пенсійних виплат та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь період з 09.09.2014 року до повного розрахунку; визнання неправомірними дій (бездіяльність) ГУПФ в Івано-Франківській області щодо заниження виплат пенсійних сум щодо відсутності ефективного контролю за уповноваженими представниками ПФУ - УМВС України в області стосовно вчасної та правомірної підготовки документів для призначення, обчислення, перерахунку пенсій згідно з чинним законодавством України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в межах своїх повноважень з 01.01.2007 здійснює функції призначення (перерахунку) та виплати пенсій відповідним категоріям військовослужбовців на підставі документів, поданих уповноваженим структурним підрозділом державного органу, з якого особи були звільнені із служби. При цьому, функції визначення грошового забезпечення, з якого обчислюються пенсії цим особам, не входять до компетенції ГУ ПФУ в області.

Відповідно до абзаців першого-шостого пункту 5 Порядку № 45 для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:

- посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;

- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

- щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;

- інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;

- щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах «С», у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром «Байконур», якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення зі служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Абзацом сьомим пункту 5 Порядку № 45 установлено, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

У рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ дійшов висновку про те, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство (пункт 23).

Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що виплата грошового забезпечення особам рядового іначальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпеченні особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 (чинна на час виникнення спірних правовідносин), якою установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1.15 Інструкції від 31.12.2017 № 499, передбачено, що виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця з 20 до 25 числа за поточний місяць.

Одноразові види грошового забезпечення виплачуються після виникнення права на їх отримання одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Положеннями пункту 2.16.1. Інструкції визначено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Індивідуальні розміри премії не обмежуються максимальними розмірами та встановлюються за рішенням керівника підрозділу в межах фонду преміювання (2.15.1 Інструкції).

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, одноразові премії, одноразова грошова допомога при звільненні не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а є одноразовими додатковими виплатами, мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту, відносяться до заохочувальних виплат, не входять до переліку додаткових видів грошового забезпечення, та не входять до складових грошового забезпечення, визначених статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з яких обчислюється пенсія.

Отже, частина 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія таких виплат як одноразова премія, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомопога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Наведені висновки суду відповідають правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від від 12.12.2018 з розгляду зразкової справи №802/2196/17-а та у постанові від 06.02.2019 з розгляду зразкової справи №522/2738/17.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головною управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна Казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні, та середнього заробітку, зобов`язання вчинити дії.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 4 квітня 2019 року у справі №344/14752/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головною управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна Казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні, та середнього заробітку, зобов`язання вчинити дії - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді С. М. Шевчук
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 17.07.2019.