Справа № 160/2276/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 року Справа № 160/2276/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Трейдінг Дніпро" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем 29.03.2019 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
02.04.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову та зазначив, що перевірка проведена правомірно, виявлені перевіркою порушення податкового законодавства встановлені вірно, з урахуванням усіх обставин, податкове повідомлення-рішення винесене відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 14.01.2019 року по 18.01.2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Трейдінг Дніпро" з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2013 року по 14.01.2019 року.
- за 2015 рік у сумі 4043,76 грн. (із розрахунку 664,0 кв. м. * (1218*0,5%);
- за 2016 рік у сумі 9149,92 грн. (із розрахунку 664,0 кв. м. * (1378*1%);
На підставі акту перевірки від 25.01.2019 р. №3269/04-36-14-08/38836420 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесене наступне податкове повідомлення-рішення:
Правомірність вищенаведеного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є предметом даної адміністративної справи.
Висновки акта перевірки обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Трейдінг Дніпро" за період з 01.01.2015 року по теперішній час є власником нежитлової нерухомості загальною площею 664,0 кв.м. за адресою вул. Виконкомівська, 11, м. Дніпро , при цьому не декларувало та не сплачувало податок на майно, що призвело до порушення ст. 266 Податкового кодексу України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів Законом України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII було запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.
Вказаним Законом № 71-VIII запроваджено низку правових норм, що врегулювали питання справляння місцевих податків.
Згідно із п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України, в редакції Закону № 71-VIII, місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Зі змісту наведених законодавчих норм вбачається, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Одночасно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Наведеною нормою передбачено обов`язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. При цьому, норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).
Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. Такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.
Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.
Виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, не можна визначати плановим періодом 2015 рік саме в тому ж 2015 році.
Плановим відповідно до норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.
Отже, рішення місцевих рад щодо затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості на 2015 рік та встановлення ставок податку, прийняте у 2015 році, могло встановлювати плановим лише 2016 рік.
Таким чином, з урахуванням норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевої ради стосовно податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняте в 2015 році, не може бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду ставки цього податку могли вважатися встановленим місцевою радою.
При цьому, факт прийняття Верховною Радою України і набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», а так само обов`язковість для місцевих рад впровадження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не може заперечувати необхідність встановлення цього податку саме рішенням місцевих рад, оскільки встановлення місцевих податків є виключною компетенцією саме місцевих рад, як це визначено п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України.
Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Отже, Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» рекомендовано місцевим радам встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 рік у 2015 році. Проте така рекомендація не може розглядатися як скасування чинної норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, яка імперативно врегульовує порядок опублікування і застосування рішення місцевої ради про встановлення місцевого податку.
Разом із тим, Податковим кодексом України встановлено спеціальні правові наслідки невиконання місцевою радою свого обов`язку щодо встановлення тих місцевих податків, запровадження яких є обов`язковим.
Згідно з пп. 12.3.5 п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Отже, рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків приймається до початку наступного бюджетного періоду і набирає чинності з наступного бюджетного періоду. При цьому відповідно до п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України. Тому за умови дії пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте. В свою чергу, з урахуванням п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України юридичний факт встановлення місцевого податку місцевою радою відповідним рішенням має передувати його справлянню.
При цьому, з урахуванням змісту норм Податкового кодексу України Верховна Рада України не є уповноваженою на встановлення місцевих податків, оскільки відповідно до пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 Податкового кодексу України Верховна Рада України лише встановлює перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.
У спірних правовідносинах ставки податку, визначені у рішенні ради на 2015 рік, не можуть застосовуватись у 2015 році, а нормами Податкового кодексу України мінімальна ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, безпосередньо не визначена.
За таких обставин контролюючий орган, прийнявши рішення про визначення позивачу грошових зобов`язань за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік за ставками, які не підлягали застосуванню в 2015 році, діяв протиправно.
Щодо збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвест Трейдінг Дніпро" суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2016 - 2018 року включно, суд зазначає наступне.
Згідно ст.265 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп.266.3.3 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи з загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Згідно з п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, встановлюється за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Так, рішеннями Дніпропетровської міської ради для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та розташовані у центральній частині міста встановлені наступні ставки податку:
2016 рік - Рішення міської ради від 28.01.2015 №7/60 - 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановлена законом на 1 січня звітного податкового року за 1 кв.м бази оподаткування;
2016 рік - Рішення міської ради від 15.07.2015 №3/65 (набуває чинності з 01.01.2016) -1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановлена законом на 1 січня звітного податкового року за 1 кв.м бази оподаткування.
З 01.08.2016 - Рішення міської ради від 13.07.2016 №7/11 (набуває чинності з 01.08.2016) - 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановлена законом на 1 січня звітного податкового року за 1 кв.м бази оподаткування.
З 01.03.2017 - Рішення міської ради від 15.02.2017 №12/18 (набуває чинності з першого числа місяця, що настає за датою його офіційного оприлюднення) - 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановлена законом на 1 січня звітного податкового року за 1 кв.м бази оподаткування.
2018 рік - Рішення міської ради від 06.12.2017 №12/27 (набирає чинності з 01.01.2018) -1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановлена законом на 1 січня звітного податкового року за 1 кв.м бази оподаткування.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2019, ТОВ "Інвест Трейдінг Дніпро" є власником нежитлової нерухомості загальною площею 664,0 кв.м. за адресою: м.Дніпро, вул. Виконкомівська, 11 . Дата державної реєстрації - 20.08.2013 року; підстава права власності - дублікат свідоцтва про право власності, серія та номер 35145689, виданий 19.03.2015 року, видавник - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 5779395 від 11.09.2013 року.
Твердження позивача, що вищезазначене нерухоме майно належить ТОВ "Інвест Трейдінг Дніпро" на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2018 року по справі №904/1041/18 є необгрунтованим з огляду на наступне.
Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2018 року у справі №904/1041/18 було розірвано договір, укладений 09 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалт-Про" про відступлення шляхом купівлі-продажу частки у розмірі 50% в Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ТРЕЙД ДНІПРО" посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №1290 та застосувати наслідки розірвання договору, а саме: визнати ОСОБА_1 власником 100% Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ТРЕЙД ДНІПРО".
Суд звертає увагу на те, відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Таким чином, ТОВ «Інвест Трейдінг Дніпро» за період з 01.01.2015 року по день проведення відповідачем перевірки, було власником нежитлової нерухомості загальною площею 664.0 кв.м., розташованої за адресою: м.Дніпро, вул. Виконкомівська, 11 .
Щодо твердження позивача, що контролюючим органом не враховано строки давності, передбачені п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України під час вчинення нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 102.2.1 п. 102.2 ст.102 Податкового кодексу України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому п.102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.
Так, контролюючим органом під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інвест Трейдінг Дніпро» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 14.01.2018 року встановлено, що позивачем не було подано декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 2015 по 2018 роки.
Таким чином, грошове зобов`язання нараховано без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому п.102.1 ст.102 ПК України, оскільки податкові декларації за періоди, протягом яких виникли податкові зобов`язання, не були подані.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Трейдінг Дніпро" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник