Справа № 440/2061/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2061/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якій просить:

- визнати незаконною відмову Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.05.2019 №18 щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01.01.2019;

- зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області прийняти рішення про перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ у зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою КМУ від 06.02.2019 №102 та на підставі довідки про заробітну плату Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації від 14.05.2019 №06-09/51/Ш-08 на загальну суму 44696,67 грн із застосуванням під час перерахунку пенсії відсотку її обчислення на рівні 90% заробітної плати без обмеження граничним розміром пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджував про наявність у нього права на перерахунок пенсії державного службовця у відповідності до розміру заробітної плати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 06.01.2019 №102 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2019 році", та протиправність відмови відповідача у здійсненні такого перерахунку. Звертав увагу на те, що на момент набуття ним права на пенсію порядок та умови пенсійного забезпечення державних службовців були визначені Законом України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", а тому вважає, що до спірних відносин мають застосовуватись саме положення даного закону.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

02.07.209 до суду надійшов відзив Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначив, що з 01.05.2016 року набув чинності Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну служу", згідно якого стаття 37-1 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" втратила чинність за винятком статті 37 цього Закону щодо призначення пенсій окремим категоріям осіб, а тому відповідач приймаючи спірне рішення діяв правомірно (а.с.100-102).

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.99).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки у судове засідання не повідомив.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивачу з 15.06.2009 року призначена пенсія за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

16.05.2019 позивач звернувся до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі статті 371 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ у зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2019 №102 на підставі довідки про заробітну плату Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації від 14.05.2019 №06-09/51/Ш-08 (а.с.96-97).

Рішенням Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.05.2019 №18 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що у заявниці відсутнє право на перерахунок пенсії, оскільки з 01.05.2016 року набув чинності Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну служу", згідно якого стаття 37-1 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" втратила чинність за винятком статті 37 цього Закону щодо призначення пенсій окремим категоріям осіб (а.с.94).

Вважаючи рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.05.2019 №18 протиправним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Статтею 371 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) було визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим - п`ятим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Відповідно до пункту 5 названої Постанови, перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником.

Таким чином, чинним на момент призначення позивачу пенсії за віком законодавством було передбачено право на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", якою затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб.

Пунктом 1 згаданого порядку визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас системний аналіз положень даного нормативно-правового акта є підставою для висновку, що ним унормовано порядок призначення пенсії державним службовцям вперше та він не поширюється на осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622.

Оскільки на момент призначення позивачу пенсії у відповідності до вимог статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" статтею 371 цього Закону було передбачено обов`язковість здійснення перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, суд, керуючись наведеними вище приписами статті 22 Конституції України, дійшов висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії.

Крім того, суд зазначає, що з прийняттям Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" змінилися істотні умови праці державних службовців, зокрема, були встановлені нові категорії посад державної служби, тому норми нового Закону не можуть розповсюджуватися на державних службовців, які набули стажу державної служби та права на пенсію державного службовця під час дії Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Виходячи з цього принципу, суд вважає, що зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов`язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. Санкції ж юридичних норм, котрі пом`якшують чи скасовують відповідальність особи, зворотну дію мають.

Верховний Суд України у постанові від 01 липня 2014 року в справі № 21-244а14 висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

За таких обставин, суд відхиляє як необґрунтовані твердження відповідача про те, що з набранням чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" позивач втратила право на перерахунок пенсії.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності власних дій, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з чим вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.05.2019 №18 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2019 відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ в зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою КМУ від 06.02.2019 №102 та на підставі довідки про заробітну плату Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації від 14.05.2019 №06-09/51/Ш-08 на загальну суму 44696,67 грн із застосуванням під час перерахунку пенсії відсотку її обчислення на рівні 90% заробітної плати без обмеження граничним розміром пенсії.

Стосовно клопотання про встановлення судового контролю суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, даною нормою передбачено право, а не обов`язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

На даний час у суду відсутні підстави вважати, що Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області не виконуватиме чи ухилятиметься від виконання судового рішення у даній справі.

Крім того, позивачем не аргументовано підстави застосування судового контролю у цій справі.

Отже, клопотання позивача про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання позивача про звернення судового рішення до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Статтею 371 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік категорій справ, рішення в яких можуть виконуватися негайно.

Згідно п. 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник з приводу перерахунку пенсії, а відтак дія статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України на зазначені спори не розповсюджується.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.05.2019 року №18 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) з 01.01.2019 відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ в зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою КМУ від 06.02.2019 №102 та на підставі довідки про заробітну плату Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації від 14.05.2019 №06-09/51/Ш-08 на загальну суму 44696,67 грн із застосуванням під час перерахунку пенсії відсотку її обчислення на рівні 90% заробітної плати без обмеження граничним розміром пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко