Справа № 620/669/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/669/19 Головуючий у І інстанції Кашпур О.В.
Суддя-доповідач Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2019 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого-судді: Мельничука В.П.
суддів: Земляної Г.В., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час виконання службових обов`язків по забезпеченню національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях за період з 28 грудня 2018 по 13 січня 2019 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час виконання службових обов`язків по забезпеченню національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та і Луганських областях за період з 28 грудня 2018 по 13 січня 2019 року.
В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу Відповідач не провів з ним усіх розрахунків, з огляду на зміст положень Інструкції № 260, за період здачі справ і обов`язків за посадою, відповідач повинен був виплатити йому грошове забезпечення за час виконання службових обов`язків по забезпеченню національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях за період з 28 грудня 2018 по 13 січня 2019 року.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час виконання службових обов`язків по забезпеченню національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях за період з 28 грудня 2018 по 13 січня 2019 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час виконання службових обов`язків по забезпеченню національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та і Луганських областях за період з 28 грудня 2018 по 13 січня 2019 року.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити Позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_1 були дотримані вимоги, передбачені ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема військова частина діючи згідно п. І розділу 31 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 виплатила Позивачу грошову винагороду як складову грошового забезпечення за участь в Операції Об`єднаних Сил по день закінчення строку здачі справ та посади.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, звертає увагу на те, що Військова частина НОМЕР_1 вчасно не забезпечили умови для здачі посади позивачем у встановлені законом терміни, тобто по 13 січня 2019 року ОСОБА_1 перебував в складі сил та засобів ССО. З огляду на зміст п. 37.1.1 Інструкції № 260, Позивач вважає, що грошове забезпечення за участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях за період з 28 грудня 2018 по 13 січня 2019 року повинне бути йому виплачений за період з 27.12.2018 року по 13.01.2019 року тобто, що відповідає змісту ст .24 Закону № 2232- ХІІ та ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2018 року № 130-рс ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі ст. 26 ч. 5 п. 2 пп. а (у зв`язку з закінченням строку дії контракту) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2018 року № 325 прапорщику ОСОБА_1 надано 3 доби для здачі посади.

21 січня 2019 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від № 18 Позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів грошового забезпечення з 26.12.2018 року. Вважати таким, що 21 січня 2019 року справи і посаду здав з та направлено для зарахування на військовий облік до Чернігівського ОМВК. Зарахувати до військового оперативного резерву першої чергової команди А1815 (а.с. 27).

Також, Позивач є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що сторонами не заперечується та підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 02.06.2015 року.

Позивачем вважає, що йому не повному обсязі було виплачено грошове забезпечення з 28.12.2018 року по 13.01.2019 року за час виконання службових обов`язків по забезпеченню і національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях.

Вважаючи, що посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 були порушені права ОСОБА_1 щодо невиплати грошового забезпечення, він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що згідно наказу від 21.01.2019 року № 18 Позивач лише з 21.01.2019 року вважається таким, що справи та посаду здав, тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Позивачу має бути виплачене грошове забезпечення за час виконання службових обов`язків по забезпеченню національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецький та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення за період з 28.12.2018 року по 13.01.2019 року, що відповідає змісту статті 24 Закону Про військовий обов`язок та військову службу і статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За приписами ч. 6 п. "а" ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизну та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закону № 2011).

Згідно з ч. 2, 3 та 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція № 260), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до пп. 37.1.1 п. 37.1 Інструкції № 260 у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби займають посади, на які були призначені, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням п. 37.2 цієї Інструкції).

У межах установлених цим підпунктом строків, зазначеним військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується за період здавання справ і обов`язків за посадою.

Згідно пп. 37.1.5 Інструкції № 260 особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту, а в разі продовження його дії - до дня закінчення такого продовження за підставами, визначеними законодавством.

З наведеного слідує, що особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, в тому числі і за період здавання справ і обов`язків за посадою, але не більше ніж за один місяць з моменту отримання військовою частиною повідомлення або наказу про звільнення.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що посилання Позивача на Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджених наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 є необґрунтованими, оскільки положення зазначеної Інструкції втратили чинність 20.07.2018 року.

Тобто на момент виключення Позивача зі списків 21.01.2019 року та зняття з усіх видів забезпечення, а саме 26.12.2018 року, положення вказаної Інструкції на спірні правовідносини не розповсюджувались.

При цьому, Відповідач в позовній заяві та апеляційній скарзі, як на правомірність своїх дій посилається на відсутність продовження строку для здачі посади Позивачем та встановлення йому наказом від 27.12.2018 року № 325 3-денного строку для здачі посади, однак колегія суддів не погоджується з вказаними доводами, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 63 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю). Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля).

В рамках положень ст. 64 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлюються терміни для прийняття і здавання посад: командира полку (корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) - не більше ніж 10 днів, заступника командира з тилу - не більше ніж 20 днів, командира батальйону та командира роти (корабля 3 і 4 рангу) - не більше ніж 5 днів, начальника служби, якому підпорядковані склади, - не більше ніж 15 днів. Іншим посадовим особам термін прийняття і здавання посади встановлює старший командир (начальник). Закінченням прийняття (здавання) посади вважається дата затвердження старшим командиром (начальником) відповідного акта.

Проте, колегія суддів зазначає, що обов`язок щодо здачі та прийняття посад і обов`язків покладається на обидві сторони відносин та повинен співвідноситися із конкретними обставинами не порушуючи права сторін.

Приймаючи до уваги специфіку військової служби, яку проходив Позивач, та зважаючи на те, що згідно наказу від 21.01.2019 року № 18 Позивач лише з 21.01.2019 року вважається таким, що справи та посаду здав, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про те, що Позивачу має бути виплачене грошове забезпечення за час виконання службових обов`язків по забезпеченню національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецький та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення за період з 28.12.2018 року по 13.01.2019 року, що відповідає змісту статті 24 Закону «Про військовий обов`язок та військову службу» і статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Військової частини НОМЕР_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В. Земляна

Л.О. Костюк