Справа № 826/14398/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Державної пенітенціарної служби України в особі голови ліквідаційної комісії про визнати відмову протиправною та зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної пенітенціарної служби України в особі голови ліквідаційної комісії (відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач-2) та в якому просив суд:

- зобов`язати Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, відповідно до змісту якої просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не було повно та всебічно встановлено всі обставини справи, не надано правової оцінки всім аргументам учасників справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до положень ст. 317 КАС України є підставами для його скасування.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідачем 1, у свою чергу, подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній зазначає, що з доводами апеляційної скарги не погоджується та вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Вважає, що судом першої інстанції всебічно і повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, встановлено всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи у відповідності до норм матеріального права та з дотриманням вимог процесуального права, а тому підстави для його скасування - відсутні.

Позивач надав заперечення на вказаний відзив відповідача 1, відповідно до змісту якого, зазначає, що на його думку, доводи суб`єкта владних повноважень є безпідставними та необгрунтованими, оскільки не узгоджуються з нормами чинного законодавства та судовою практикою.

Відзиву від відповідача 1 до суду не надходило, що не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей трудової книжки ЛЛ № НОМЕР_2 , полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-099337) проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 06.08.1998 по 30.09.2016р., з 01.10.2014 року - на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи у слідчих ізоляторах управління оперативно-розшукової діяльності апарату Державної пенітенціарної служби України (наказ УДПтСУ № 159/ОС-14від 15.10.2014 року).

Відповідно до розрахунку вислуги років календарна вислуга років ОСОБА_1 , станом на 30 вересня 2016 року склала 18 (вісімнадцять) років 01 (один) місяць, а пільгова - 23 (двадцять три) роки 05 (п`ять) місяців 01 (один) день.

19 червня 2018 року позивачем було надіслано заяву на адресу голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України щодо оформлення матеріалів задля призначення йому пенсії за вислугу років.

У відповідь на дану заяву позивачу надійшов лист ДУ «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служб України» від 23.06.2018р. №1427, в якому відмічено, що вислуга на момент звільнення ОСОБА_1 зі служби становила у календарному обчисленні 18 (вісімнадцять) років 01 (один) місяць 01 (один) день, а тому підстави для підготовки та подачі матеріалів для призначення пенсії за вислугу років до органу Пенсійного фонду України відсутні.

13 липня 2018 року позивачем було надіслано заяву про призначення пенсії за вислугою років до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У відповідь на вказане звернення позивача, Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві листом від 27.07.2018р. №47958/03 повідомило заявнику, що оскільки на дату звільнення його вислуга років у календарному обчисленні становила 18 років, підстави для призначення пенсії за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відсутні.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю відповідачів позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача не виникло права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» саме календарної вислуги років.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб87;, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01 жовтня 2015р. по 30 вересня 2016р. і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» встановлено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців (абз. 1 п. 2).

Згідно Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» до вислуги років зараховується один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (підпункт «г» пункту 3).

Одночасно стаття 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Проте, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 N 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі по тексту - Порядок).

Зокрема, пунктом першим цього порядку встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Відповідно до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу відповідно до ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України.

З аналізу зазначених норм вбачається, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На Державну пенітенціарну служби України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії позивачу у відповідності до вказаного Закону, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції що листом від 23 червня 2017 № 1427 Генеральної дирекції ДКВС України було повідомлено позивача що його календарна вислуга років становить 18 років 01 місяць та 01 день, в той час коли такий вид пенсії призначається коли календарна вислуга років становить 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Тобто, колегія суддів зазначає, що Державна пенітенціарна служба України фактично повідомила позивача про відсутність підстав для призначенні пенсії за вислугою років.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем 1 порушено вимоги чинного законодавства, а саме: п. 12 Порядку № 3-1, оскільки в матеріалах справи не міститься доказів оформлення всіх необхідних документів позивача та подання про призначення пенсії у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії, ознайомлення з ним позивача, і направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відтак, доводи викладені відповідачем 1 у відзиві на апеляційну скаргу про те, що Державною пенітенціарною службою України не було відмовлено позивачу у призначенні пенсії не знайшли свого підтвердження, оскільки Державна пенітенціарна служба України фактично повідомила позивача про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугою років та не оформила всіх необхідних документів позивача та не направила їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем 1 було протиправно відмовлено позивачу у підготовці та подачі матеріалів для призначенн пенсії ОСОБА_1 за вислугу років до органу Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача 1 вчинити відповідні дії

Що стосується вимог позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому пенсію за вислугою років, колегія суддів зазначає, що суд не уповноважений втручатися до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень та досліджувати нові документи, які не подавалися територіальному органу Пенсійного фонду, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення (перерахунок) пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

Також, колегія суддів зазначає, що такі вимоги є передчасними, оскільки згідно із законодавством, такі вимоги позивач може зазначити у відповідній заяві про призначення пенсії, яка розглядатиметься пенсійним фондом у встановленому законодавством та нормативними актами порядку за його заявою з вирішенням всіх питань позивача про призначення пенсії, у тому числі щодо виду пенсії та визначення стажу необхідного для призначення пенсії, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не надає правової оцінки доводам апелянта щодо наявності у нього на призначення пенсії за віком, оскільки Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві не подавалися документи для вирішення органом Пенсійного фонду України питання наявності чи відсутності у нього права на призначення пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в ч. 2 ст. 2 КАС України, однак, в даному випадку питання призначення пенсії позивачу розглянуто неповноважним суб`єктом владних повноважень, а належним - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві таке питання не розглядалося, а тому вимоги про зобо`язання відповідача 2 призначити позивачу пенсію за вислугу років є передчасними.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позовна вимога зобов`язального характеру є похідною від визнання дій/бездіяльності протиправними.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про допущення відповідачем 2 протиправних дій або бездіяльності

Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та є підставою для його скасування.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві подання (документи) для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Дата складання повного тексту постанови 15 липня 2019 року