Справа № 645/670/19
Суддя: Бондарєва І. В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/670/19
Провадження № 2-а/645/56/19
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2019 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бондарєвої І.В., при секретарі судових засідань Проневич Д.О., за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідачі не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до командира роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області ОСОБА_2 Олександровича, рядового поліції роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області Федоренко Євгена Ігоровича про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспекторів патрульної поліції та скасувати постанову серія НК №023691 від 04.02.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і постанову серія НК №023706 від 04.02.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 та ч. КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04.02.2019 року командиром роти №2 батальйону №2 УПП у Харківській області Орловим Т.О. було винесено постанову серія НК №023691, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення п 8.7.3 ПДР України та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн., а рядовим поліції Федоренко Е.І. постанову НК № 023706 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, за порушення п.15.10.д ПДР України та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Відповідно до постанови серія НК №023691, позивач нібито о 21 годині 10 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля Opel Omega д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Тракторобудівників у м. Харкові, здійснив проїзд на заборонний жовтий та червоний сигнал світлофору , а також відповідно до постанови серія НК №023706, зупинив авто в недозволеному місці, чим порушив вимоги п. 15.10.д ПДР України. Зазначені дії інспекторів позивач вважає протиправними, а постанови незаконними, винесені з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в цей день, проїжджаючи по просп. Тракторобудівників у напрямку вул. Блюхера., в районі б. 110, звернувши з проспекту Тракторобудівників на вул. Василя Стуса, позивач був зупинений на вимогу екіпажу патрульного автомобіля Тоуota Prius д.н.з. НОМЕР_2 . До автомобілю позивача підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_3 , повідомивши, що позивач нібито порушив ПДР, а саме проїхав на заборонний сигнал світлофору червоного кольору. На це позивач відповів, що хоче побачити відеофіксацію правопорушення і інспектор ОСОБА_3 на відстані одного метра від вікна ТЗ позивача пред`явив відео зі свого реєстратора. На прохання та зауваження позивача подивитись запис ще раз та ближче, тому що позивач не зміг впевнитися, що на відео взагалі був його ТЗ, інспектор ОСОБА_3 не зважав, та повідомив, що зараз складе ще одну постанову за паркування в недозволеному місці. Позивач зазначає, що зупинку він зробив на вимогу патрульної поліції, з урахуванням всіх обставин та дорожньої ситуації на цій ділянці дорозі, від`їхавши на відстань більше 15метрів від знаку пішохідного переходу, та не доїхавши 20 метрів до наступного перехрестя на цій ділянці вул.Василя Стуса, чим

не міг створити перешкоду для руху інших транспортних засобів та пішоходів. Також при зупинці свого ТЗ позивач врахував ситуацію з дорожньою розміткою, яка на той момент не була взагалі помітна, оскільки була повністю затерта та її було не видно. Сама ділянка, де вона мала бути нанесена на проїзній частини, находилась під дощовою водою, що не надало позивачеві змогу ідентифікувати її як дорожню розмітку. Зазначену розмітку в цей нічний час дуже важко було побачити, тому позивач, керуючись вимогами ПДР, звертав увагу саме на дорожній знак пішохідного переходу, від якого він врахував найбільш віддалену та можливу відстань для зупинки свого ТЗ. Не зважаючи на всі обставини, інспектор поліції ОСОБА_4 , за попередньою командою командира роти ОСОБА_3 , склав ще одну постанову за паркування в не дозволенному місці.

Стосовно порушення п.8.7.3 ПДР (проїзд на заборонений сигнал світлофору) позивач зазначає, що це не відповідає дійсності, тому що, виконуючи зміну напрямку руху, а саме виконуючи лівий поворот з проспекту Тракторобудівників на вул. Василя Стуса, на перехресті просп. Тракторобудівників та вул.Василя Стуса, його ТЗ був вже в зоні перехрестя, та виконуючи вимоги п.10.1 ПДР, упевнившись в тому, що при виконані маневру лівого повороту його ТЗ не створить перешкод іншим учасником дорожнього руху, він закінчив маневр, чим звільнив перехрестя від свого ТЗ та виконав вимогу 16.8 ПДД України, а саме: водій, виїхавши на перехрестя на дозволений сигнал світлофору, зобов`язаний виїхати в наміченому напрямку незалежно від сигналу світлофору на виїзді.

Між тим, переглянувши документи позивача, інспектор пішов до свого службового транспорту та через деякий час повернувся з бланками постанов, які були вже частково заповнені, та повідомив позивача, що на нього буде складено постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, не ознайомив позивача з його правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України. Позивач почав наполягати на об`єктивному розгляді справи, на що інспектор заперечив та знов пішов далі заповнювати постанову до свого службового автомобілю. Таким чином, після зупинки транспортного засобу позивача, висловлення звинувачень у його бік, інспектори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одразу винесли постанови, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки з боку позивача, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Також позивач зазначає, що в постанові навіть невірно вказані дані його водійського посвідчення, тому що інспектор заповнював постанову у своєму службовому автомобілі і брав їх невідомо з яких джерел, у зв`язку з чим виніс завідомо помилкові дані.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, просив його задовільнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без їх участі не надали.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідачів, за наявними матеріалами, та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.02.2019 року командиром роти № 2 батальйону № 2 УПП в Харківській області Орловим Т.О. винесено постанову серії НК № 023691 від 04.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Згідно змісту вказаної оскаржуваної постанови, при розгляді вказаної справи інспектором поліції встановлено, що 04.02.2019 р. о 21.04 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ореl Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Тракторобудівників,110 в м.Харкові, проїхав перехрестя пр-та Тракторобудівників та вул.Василя Стуса на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 е ПДР України (а.с.7).

Крім того, 04.02.2019 року рядовим поліції роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області Федоренко Е.І. винесено постанову серії НК № 023706 від 04.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Згідно змісту цієї постанови, при розгляді вказаної справи відповідачем ОСОБА_4 встановлено, що 04.02.2019 р. о 21.06 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ореl Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Тракторобудівників, 67/3 в м.Харкові, здійснив стоянку на місці пішохідного переходу, що створило перешкоду для руху пішоходів, чим порушив вимоги п. 15.10.д ПДР України (а.с.8).

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що відповідачі, які є в даному випадку суб`єктами владних повноважень, не надали суду доказів правомірності свого рішення, а саме доказів проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофору та про стоянку на місці пішохідного переходу, його законність та правомірність рішення не може не викликати у суду сумнів.

Натомість, судом за клопотанням позивача був допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив суду, що він знаходився в якості пасажира в автомобілі Ореl Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував його син позивач, рухаючись по пр..Тракторобудівників. На перехресті з вул.В.Стуса вони виїхали на перехрестя на зелене світло та зупинились, пропускаючи зустрічний транспорт для виконання повороту ліворуч. Пропустивши зустрічний транспорт, вони повернули ліворуч на вул..В.Стуса, та в цей час почули вимогу екіпажу патрульної поліції зупинитись. Підкорюючись вимозі поліцейських, вони проїхали пішохідний перехід, після чого зупинились. При цьому позивач не порушив вимоги ПДР щодо проїзду перехрестя та щодо стоянки і зупинки транспортного засобі.

Як вбачається з наданих позивачем фотографій з місця події, автомобіль Ореl Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , не стояв на пішохідному переході.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, справа розглянута за адресою: м.Харків, пр-т Тракторобудівників,67/3, тобто на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган

(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи, заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по- друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Як вказує позивач та знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи, відповідачем під час винесення постанови не було надано можливості позивачеві в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Наведене свідчить про те, що відповідачами під час винесення постанов були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи

обставини та докази, суд дійшов висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд зазначає, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, на яких покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ними рішення, не довели суду правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідачів на відповідність вищевказаним критеріям, суд дійшов до висновку про те, що приймаючи оскаржувані постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачами не було дотримано встановленого законом порядку їх винесення, а тому вони підлягають скасуванню у судовому порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.9, 19, 73-77, 122, 139, 143, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 286 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задовільнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову командира роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області Орлова Тимура Олександровича серії НК № 023691 від 04.02.2019 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати постанову рядового поліції роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області Федоренко Євгена Ігоровича серії НК № 023706 від 04.02.2019 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини

рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11 липня 2019 р.

Суддя: