Справа № 300/880/19
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2019 р. справа № 300/880/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, відповідно до змісту якого просить визнати дії неправомірними щодо не зарахування до загального трудового стажу окремих періодів роботи в Торгово-комерційному підприємстві "Беркут" з 01.07.1994 по 03.06.1996; зобов`язати зарахувати спірний період до трудового стажу, а саме період роботи в Торгово-комерційному підприємстві "Беркут" з 01.07.1994 по 03.06.1996.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, при наявності запису про роботу у трудовій книжці протиправно відмовив у зарахуванні періоду роботи до трудового стажу для обчислення пенсії. Позивач зазначає, що відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних проботах, а не правильність записів у трудовій книжці, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, що зазначено у постанові Верховного Суду України від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з перебуванням судді з 07.05.2019 по 20.05.2019, 22.05.2019, з 28.05.2019 по 31.05.2018 включно у відпустці, та з 02.06.2019 по 04.06.2019 включно у відрядженні, строки розгляду справи продовжено.

Ухвалою суду 24.05.2019 у справі витребувано додаткові докази.

Ухвалою від 26.06.2019, в порядку процесуального правонаступництва, замінено відповідача на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечив. У відзиві на позов зазначив, що період стажу роботи в Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996 позивачу не зараховано у зв`язку з виправленнями у трудовій книжці запису про звільнення, та відсутністю копій наказів на прийняття та звільнення за вказаний період. Вказав, що позивачу необхідно надати копії первинних документів (наказів про прийняття та звільнення), а в разі їх відсутності - довідки про заробітну плату, оскільки таких документів не подано, немає законних підстав для зарахування такого періоду роботи до страхового стажу. Звернув увагу суду на п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637. Просить у задоволенні позову відмовити (а.с.67).

Позивачем надано суду відповідь на відзив, в якому позивач вважає безпідставною та необґрунтованою відмову відповідача в зарахуванні спірного періоду до трудового стажу, не погоджується з висновком відповідача щодо наявності «виправлення» в трудовій книжці, додатково вказує на можливість підтвердження факту роботи показаннями свідків (а.с.73-74).

Заяв про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило. У відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на них, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.02.2018 отримує пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальний стаж роботи становить 36 років 3 місяці 17 днів, що підтверджується копією протоколу за пенсійною справою позивача №654 від 14.05.2018 (а.с. 85-86).

Відповідно до записів трудової книжки позивач працював у Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996 (а.с.15).

30.10.2018, Косівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, за результатами звернення позивача щодо зарахування до стажу роботи періоду роботи в Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996, повідомлено, що з 22.02.2018 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при стажі роботи 36 років 3 місяці 17 днів, період стажу роботи в Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996 не зараховано у зв`язку з виправленням у трудовій книжці, та відсутністю копії наказів на прийняття та звільнення за даний період. Позивачу вказано на норми ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (а.с.59).

01.11.2018 позивач, з приводу не зарахування йому до стажу роботи період роботи в Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996, звернувся за роз`ясненнями до Міністерства соціальної політики України (а.с.58).

08.11.2018 та 29.12.2018, листами Міністерства соціальної політики України та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу роз`яснено порядок зарахування стажу роботи з посиланням на норми ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, а також повідомлено про можливість врахування до страхового стажу вказаний період роботи тільки після надання підтверджуючих документів (а.с.56-57, 64-65).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся із позовом до суду.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до положень частин 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також - Порядок №637).

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний".

Як слідує із запису трудової книжки за №18 позивач: 01.07.1994 прийнятий на посаду директора Торгово-комерційного підприємства «Беркут» (наказ №1 к від 1.07.1994). У трудовій книжці позивача міститься підпис особи та печатка підприємства.

Відповідно до запису трудової книжки під №19 позивач звільнений з посади директора Торгово-комерційного підприємства «Беркут», як зазначено: згідно ст.36 п.5, в зв`язку з переведенням в ВАТ «Підгір`я» (наказ №17 від 3.06.1996). При цьому також міститься підпис особи та печатка підприємства, однак текст запису про звільнення двічі обведено ручкою та не вказано нормативно-правовово акту, на підставі якого позивача звільнено (тільки зазначено: «згідно ст.36 п.5»). Будь-яких інших виправлень ці записи щодо трудової діяльності позивача в Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996 не містять.

Таким чином, судом встановлено, що записи у трудовій книжці позивача під №18 та №19 про роботу в Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996 містять чітку дату прийому на роботу, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працював позивач, підпис особи та відбиток печатки підприємства при прийнятті та при звільненні з роботи, а незначні виправлення у записі про звільнення шляхом двічі обведеного запису ручкою, та не зазначення нормативно-правового акту, не можуть бути підставою для позбавлення права позивача на соціальний захист, при наявності всіх інших зазначених записів трудової книжки та не можуть вважатись суттєвими виправленнями щодо періоду роботи позивача.

Суд зазначає, що такі недоліки, як підстави для не зарахування періоду роботи до страхового стажу, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Підставою як для призначення пенсії так і для її перерахунку у подальшому є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, (надалі також - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд зазначає, що відповідачем здійснювались додаткові запити щодо періоду роботи позивача у Торгово-комерційцного підприємства «Беркут», однак судом встановлено, що можливості підтвердити трудовий стаж за цей період роботи будь-якими іншими доказами позивач не має, оскільки згідно наданих суду в якості доказу довідок архівного відділу Коломийської міської ради №545/04-01 від 13.12.2018 та архівного відділу Коломийської райдержадміністрації №04-01/К-258 від 11.12.2018 документи Торгово-комерційцного підприємства «Беркут» на збереження до архівів не надходили (а.с.21-22), а згідно довідки Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фону України №209 від 18.05.2018, що видана по ТВК «Беркут» зазначено про сплату ТВК «Беркут» страхових внесків за період з 01.07.1994 по 03.06.1996 (а.с.60). При цьому, відповідачем на направлений запит до Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду щодо витребування додаткових документів, будь-яких документів не отримано, додатково не з`ясовано причини ненадання відповіді, а також не здійснено будь-яких інших заходів. Наведені вище обставини свідчать про неповноту ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду його роботи.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У цій справі відповідачем не доведено суду правомірності не зарахування позивачу до трудового стажу періоду роботи позивача з 01.07.1994 по 03.06.1996 Торгово-комерційному підприємстві «Беркут».

З огляду на викладене, суд вважає що період роботи позивача з 01.07.1994 по 03.06.1996 Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» підлягає зарахуванню до загального трудового стажу для призначення пенсії по віку, а позов слід задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений згідно квитанції № 0.0..1 від 08.04.2019 та судові витрати у вигляді банківської комісії в розмірі 25 грн., як витрати пов`язані із підготовкою справи до розгляду, всього разом 793,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо незарахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 до загального стажу роботи період роботи в Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу роботи період роботи в Торгово-комерційному підприємстві «Беркут» з 01.07.1994 по 03.06.1996.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018) 793,40 грн. судових витрат (сімсот дев`яносто три гривні 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.