Справа № 761/3670/19
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/3670/19
Провадження № 2-а/761/205/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Пономаренко Н.В.

з участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання протиправним рішення державного виконавця, -

в с т н о в и в :

23.01.2019 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання незаконною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.12.2018 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 761/4103/17 (ВП №56706349) виданого 02.07.2018, та скасування зазначеної постанови.

В позовній заяві позивач вказує, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист №761/4103/17, виданий 02.07.2018 Шевченківським районним судом м. Києва, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії та виплати ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією.

05.12.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Діаною Анатоліївною, при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56706349 з виконання вищевказаного виконавчого листа відповідно до п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.12.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А., при примусовому виконанні виконавчого листа на підставі ст. 63, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 382 КК України, на адресу Шевченківського ГУНП України в м. Києві направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності керівника боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

Проте, позивач вважає, що відповідачем не були проведені всі виконавчі дії, передбачені, зокрема, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить визнати незаконною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.12.2018 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 761/4103/17 (ВП №56706349) виданого 02.07.2018, та скасувати дану постанову.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву (вх.№64245 від 26.06.2019) про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки суду не повідомив. На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач зазначає про те, що державним виконавцем вчинено всіх дії передбачені ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» для виконання судового рішення, а тому він вважає позов необґрунтованим та безпідставним (а.с. 31-34).

Позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив в якому зазначив про те, що державний виконавець у повному обсязі не скористався правами передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про те, що не всі виконавчі дії ще проведені (а.с. 78-82).

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.205 КАС України, суд розглядає справу у відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В даному випадку слід зазначити, посилання Європейським судом з прав людини на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист №761/4103/17, виданий 02.07.2018 Шевченківським районним судом м. Києва, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням розміру грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно з довідкою від 13.12.2016 року № 305/755, виданої Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України, з дня її призначення, а саме з - 26.12.2015 року, включаючи проведений в лютому 2016 року перерахунок за 2015 рік, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплати ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією (а. с. 14).

Постановою від 04.12.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Діаною Анатоліївною накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у розмірі 10200 грн.

05.12.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Діаною Анатоліївною, при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа винесено постанову, якою було закінчено виконавче провадження №56706349 з виконання вищевказаного виконавчого листа відповідно до п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.12.2018 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А., при примусовому виконанні виконавчого листа на підставі ст. 63, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 382 КК України, на адресу Шевченківського ГУНП України в м. Києві направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності керівника боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

Отже, юридичною підставою для прийняття постанови від 05.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зазначає ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», а фактичною - невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктами 4,5 частини 1 Статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктами 4, 5, 6 ч.1 ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначені принципи діяльності органів державної виконавчої служби і засади виконавчого провадження, а саме диспозитивності, справедливості, неупередженості, об`єктивності та обов`язковості виконання рішень.

За змістом положень п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є виконання вищезазначених вимог та вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, невиконання рішення суду та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що рішення суду не буде виконано, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 8,9 КАС України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії»: по-перше, нагадав, що п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов`язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п.1 ст.6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006 року у справі «Васильєв проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов`язком держави.

Також слід зазначити про те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;3) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;4) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;5) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;6) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;7) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;8) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;9) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;10) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Слід зазначити про те, що в рамках даного виконавчого провадження державний виконавець жодним із вищевказаних прав для виконання рішення не скористався, що свідчить про те, що не всі виконавчі дії ще проведені. Адже встановлено, що державний виконавець, зокрема, не звертався до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. В матеріалах справи також відсутні і будь-які відомості щодо внесення вищезгаданим органом досудового розслідування відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, а так само щодо реалізації державним виконавцем його права, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, у випадку прояву бездіяльності органом досудового розслідування щодо вирішення вказаного питання.

Відповідачем не було доведено, що ним вчинялись всі заходи відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення суду.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вжито всіх вичерпних та достатніх заходів для забезпечення примусового виконання боржником рішення суду відповідно до виконання виконавчого листа №761/4103/17 виданого 02.07.2018 Шевченківським районним судом м. Києва та які передбачені Законом України «про виконавче провадження» а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 6, 9, 77, 90, 227-228, 241-246, 250, 287 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання протиправним рішення державного виконавця - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.12.2018 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 761/4103/17 (ВП №56706349) виданого 02.07.2018.

З урахуванням положень ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, , адреса: 03056, м. Київ, вул.Виборзька,32.

Повний текст складений 02.07.2019.

Суддя: