Справа № 200/1824/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року справа № 200/1824/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Казначеєва Е.Г.

Компанієць І.Д.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 р. у справі № 200/1824/19-а (суддя першої інстанції Кочанова П.В.) складене в м. Слов`янськ за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона разом зі своєю малолітньою дочкою зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить матері ОСОБА_2 на праві приватної власності. Позивач перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа та отримувала адресну допомогу на себе та дитину. 26.10.2017 року відповідач відмовив позивачу у наданні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням начальника управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 19.10.2018р. про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № від 13.06.2016р. та внесено відомості про це до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Також, 19.10.2018 р. управлінням прийнято рішення, яким відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за зверненнями від 22.12.2016р. та 28.09.2017р. Підставою для прийняття рішення є виписка з протоколу від 19.10.2018р. №120 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території м. Бахмут. (арк.справи 4-13)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі № 200/1824/19-а адміністративний позов визнано протиправним та скасовано рішення начальника Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Горбатова, 57, ) від 19.10.2018р. про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 ). Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Горбатова, 57, ) про відмову в призначенні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 19.10.2018р. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Горбатова, 57, ) відновити дію довідки ВПО ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) від 13.06.2016 року № та внести інформацію щодо реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Горбатова, 57, ) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг згідно з її заявами від 22.12.2016 року та від 28.09.2017 року. (арк.справи 54-59)

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідачем зазначено, що довідка скасована рішенням начальника управління в зв`язку з поданням позивачем завідомо недостовірних даних. Зазначає, що відповідними довідками підтверджується факт того, що позивач працювала та фактично проживала у м. Бахмуті до початку антитерористичної операції. Окрім того, на запит управління від 17.10.2018 року повідомленням ДНЗ ясел-садка № 58 «Ясочка» № 155 від 19.10.2018 надано інформацію, що донька позивача - ОСОБА_3 за період з 13.08.2012 року по 13.06.2016 року відвідувала вищевказаний заклад та вибула до школи, повідомленням № 1875 від 18.10.2018 року управління освіти Бахмутської міської ради надало інформацію, що донька позивача - ОСОБА_3 зарахована до ЗОШ № 11 з 01.09.2016 року та навчається по теперішній час, що є незаперечними доказами того, що позивач проживала в м. Бахмут до початку АТО. (арк.справи 62-65)

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне:

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 07 липня 2009 року Дзержинським МВ ГУМВС України у Донецькій області), РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована з 22.03.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 та є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.06.2016 року № .

Позивач є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області.

Довідкою Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 09.01.2019 року № 184 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої уповноваженому власнику (співвласнику, наймачу) житлового приміщення (будинку), членові житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_1 засвідчено те, що до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять:

- ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_4 ,

- ОСОБА_1 ,

- ОСОБА_3 .

Довідкою від 19.10.2018 року № 133, адміністрація дошкільного навчального закладу компенсуючого типу, ясел-садка № 58 «Ясочка» повідомило управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно відвідувала дошкільний навчальний заклад з 13.08.2012 року. 13.06.2016 року дитина вибула до школи. В дошкільний заклад дитину приводила і забирала, відвідувала батьківські збори та консультації мати ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки управління освіти Бахмутської міської ради від 18.10.2018 року № 1875, відповідно до інформації директора Бахмутського навчально-виховного комплекса «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №11 - багатопрофільний ліцей» неповнолітня ОСОБА_3 зарахована до вказаного закладу з 01.09.2016 р. та навчається по теперішній час.

Рішенням управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 19.10.2018 року скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_4 від 13.06.2016 року та внесено відомості про це до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. В обґрунтування рішення, відповідач зазначив, що за інформацією, яка надійшла із Міністерства фінансів до Мінсоцполітики за період з квітня-травень 2016 року стосовно проведення верифікації виплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам (№13408/01/14-16/5 від 13.09.2016р.) ОСОБА_1 за її зверненням до Управління 22.12.2016 року виплата адресної допомоги не була призначена з 13.01.2017р. на підставі відсутності підстав, що змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706.

Рішенням управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 19.10.2018 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за зверненнями від 22.12.2016 року та 28.09.2017 року.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність розпорядження відповідача про відмову у призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання у зв`язку з поданням позивачем завідомо недостовірних даних та як наслідок наявність (відсутність) підстав для зобов`язання відповідача призначити таку допомогу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення і свобод внутрішньо переміщених осіб» (Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509 в редакції та змінами на час виникнення спірних правовідносин).

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 4 Закону № 1706-VII).

Згідно статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до вказаного переліку належить м.Торецьк (Дзержинськ) Донецької області.

Відповідно статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Як вбачається із матеріалів справи, та не оспорюється відповідачем, позивача та її дитину 13 червня 2014 року було взято на облік як осіб, що переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області, про що свідчить копія відповідної довідки № .

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (надалі - Закон № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з положеннями статті 3 Закону № 1382-IV документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є:

- паспорт громадянина України,

- тимчасове посвідчення громадянина України,

- посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання,

- посвідчення біженця,

- посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту,

- посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що в ньому наявна відмітка про реєстрацію останньої в АДРЕСА_1 з 22 березня 2013 року, яке розташовано на лінії зіткнення у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, а тому посилання відповідача у рішенні від 19.10.2018 року про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставу того, що позивачем подано завідомо недостовірні відомості, суперечить вимогам вищезазначених норм законодавства.

Окрім того, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що дитина позивача відвідувала дошкільні навчальні заклади та заклади середньої освіти міста Бахмут з 2013 року та до КНП «Центр первинної медичної допомоги м.Бахмут» щодо проходження дитиною патронажу і перебування дитини на амбулаторному лікуванні з 2014 року, що унеможливлює її проживання в м. Торецьк, з огляду на те, що дані факти не скасовують реєстрацію місця проживання позивача в м. Торецьк.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 (далі Порядок №505, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п.2 Порядку №505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

За приписами п.5 Порядку №505 для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).

З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги: прізвище, ім`я та по батькові; число, місяць, рік народження; серія, номер паспорта громадянина України, ким і коли виданий; реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної фіскальної служби і мають відмітку в паспорті); зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування); наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює.

Відповідно до п.6 Порядку №505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Згідно п. 8 Порядку №505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» була призначена адресна допомога:

- за зверненням від 29.12.2015р.:

1326,00 грн. щомісячно на період з 05.01.2016 р. по 10.06.2016 р.;

- за зверненням від 22.06.2016р.:

1326,00 грн. - з 22.06.2016 р. по 21.12.2016 р.;

- за зверненням від 22.12.2016 р. виплата адресної допомоги не призначена з 13.01.2017 р. на підставі статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»: відсутні підстави, що змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 26.10.2017 року про відмову у призначені ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради повторно розглянути питання з приводу призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг за її заявою від 22.12.2016 року з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 19.10.2018 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за зверненнями від 22.12.2016 року та 28.09.2017 року.

Колегія суддів зазначає, що позивач не надала до суду належних та допустимих доказів щодо звернення до відповідача з заявою з приводу призначення адресної допомоги за період з 28.09.2017 року, проте оскільки у рішенні від 19.10.2018 року суб`єктом владних повноважень відмовлено у призначенні адресної допомоги на підставі вищезазначеної заяви, то колегія суддів сприймає факт звернення позивача з заявою від 28.09.2017 року як доведений. Факт звернення позивача до відповідача з заявою від 22.12.2016 року встановлено у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року та доказуванню не підлягає.

Посилання відповідача у своєму рішенні на факт проживання позивача на території м. Бахмут до початку проведення антитерористичної операції, суд вважає безпідставним, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона разом із дитиною проживала у м. Бахмут до початку АТО (договір найму, укладений між наймачем та наймодавцем у встановленій законом формі та відповідно зареєстрованого належним чином, письмових доказів щодо сплати грошових коштів за користування чужим житлом, сплату наймодавцем необхідних податків з отриманих за передачу в найм житла доходів, тощо) до суду не надано.

Обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень не є беззаперечними доказами проживання ОСОБА_1 у м. Бахмуті до початку антитерористичної операції.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що своїми діями відповідач порушив права позивача та її дитину на отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тому їх слід відновити, оскільки невиплата належної позивачу щомісячної адресної допомоги на проживання суперечить виконанню Україною її позитивного зобов`язання відносно ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи.

Колегія суддів наголошує, що у рішенні ЄСПЛ від 8 липня 2004 року по справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини четвертої статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати «дискреційні повноваження», користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На переконання суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з норм Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки відповідачем внесені зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб про скасування дії довідки позивача, які також порушують її право на соціальний захист, то суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача відновити дію довідки ВПО позивача та внести інформацію щодо реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення начальника Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 19.10.2018р. та зобов`язання відповідача призначити позивачу щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг згідно з її заявами від 22.12.2016 року та від 28.09.2017 року.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Таким чином, судом першої інстанції правильно та в повному обсязі встановлені обставини справи, надано їх обґрунтовану та всебічну оцінку, внаслідок чого ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 р. у справі № 200/1824/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 р. у справі № 200/1824/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 291 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць