Справа № 440/1496/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1496/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кривошапка Н.А.,

представника відповідача - Біленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

25.04.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1616 від 19.03.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в загальному розмірі 30 589 грн 28 коп.

В обґрунтування позову позивачем зазначено про помилковість висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки наданими позивачем доказами підтверджено самостійне вирощування ОСОБА_1 зернових культур та використання для їх зберігання будівель зерносховищ, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі критого току, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Так, позивач зазначає, що займається виробництвом сільськогосподарської продукції та її реалізацією, тобто є сільськогосподарським товаровиробником. Крім того, указує, що будівлі, які належать позивачу на праві приватної власності, використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 стверджує, що контролюючим органом помилково нараховано податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, оскільки будівлі, які належать позивачу на праві приватної власності та використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об`єктами оподаткування відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 27.05.2019.

20.05.2019 до суду відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПКУ, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі частка. Зазначено, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Указано, що відповідно до даних реєстру платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ІС "Податковий блок", за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно типу "нежитлове приміщення", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 883,7 кв.м., яке є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки /а.с. 75-76/.

27.05.2019 до суду позивачем надано відповідь на відзив, в якій вказано, що з огляду на те, що позивач займається виробництвом сільськогосподарської продукції та її реалізацією, ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником. Указано, що будівлі, які належать позивачу на праві приватної власності та використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об`єктами оподаткування відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України /а.с. 83-85/.

У підготовчому засіданні 27.05.2019 оголошено перерву до 13.06.2019.

29.05.2019 до суду позивачем подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника /а.с. 93/.

13.06.2019 відповідачем надано до суду письмові пояснення, в яких вказано, що згідно податкової звітності позивач є платником єдиного податку другої групи /а.с. 99-100/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.07.2019.

У судовому засіданні 03.07.2019 представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець; вид діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур /а.с. 20/.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.07.2010 у справі №2-779/2010, яке набрало законної сили 23 липня 2010 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на приміщення: літ. "5-1" площею 191,4 кв.м., як окрему одиницю, зерносховище літ. "6-1" площею 191,4 кв.м., як окрему одиницю, зерносховище літ. "4-1а" площею 95,7 кв.м., як окрему одиницю, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та приміщення критого току літ "2-1" площею 883,7 кв.м. як окремої одиниці, розташованої за адресою: : АДРЕСА_2 /а.с. 13/.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27435901, позивач є власником нежилого приміщення, критого току, за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 16/.

19.03.2019 Головним управлінням ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1616, яким відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" у загальній сумі 30589,28 грн, в тому числі за 2017 рік - у сумі 14139,20 грн та за 2018 рік - у сумі 16450,08 грн /а.с. 11/. 03.04.2019 позивач подав до Кременчуцького управління ГУ ДФС у Полтавській області заяву про скасування податкового повідомлення-рішення №0-1616 від 19.03.2019 /а.с. 64/.

Водночас листом Кременчуцького управління ГУ ДФС у Полтавській області від 02.05.2019 № 3456/16-31-51-13-25 позивачу надано роз`яснення та зазначено, що відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПКУ об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі частка. Указано, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Указано, що відповідно до даних реєстру платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ІС "Податковий блок", за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно типу "нежитлове приміщення", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 883,7 кв.м., яке є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки /а.с. 65/.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення №0-1616 від 19.03.2019 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Положеннями підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 розділу ХІІ "Податок на майно" Податкового кодексу України /далі - ПК України/.

У підпункті 266.1.1 пункту 266.1, підпункті 266.2.1 пункту 266.2, підпунктах 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3, підпунктах 266.4.2, 266.4.3 пункту 266.4, пункті 266.5, підпункті 266.6.1 пункту 266.6, підпунктах 266.7.1, 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності). Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (у редакціях закону, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин), не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Аналіз останньої з наведених норм дає підстави для висновку, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, які належать на праві власності суб`єктам права зі статусом сільськогосподарського товаровиробника, та були створені з метою безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності безвідносно до настання події фактичного використання.

Згідно з визначенням "сільськогосподарський товаровиробник", наведеним у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, що діяла станом на 31 грудня 2017 року), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно з визначенням "сільськогосподарський товаровиробник", наведеним у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, що діяла станом на 31 грудня 2018 року), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, підпункт 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, що наведене поняття "сільськогосподарський товаровиробник" застосовується для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV "Спеціальні податкові режими" Податкового кодексу України, тобто закріплене законодавцем визначення має чітко обмежену сферу застосування і, як наслідок, для інших розділів Податкового кодексу України не застосовується.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке застосовується для цілей розділу ХІІ "Податок на майно" ПК України, Податковий кодекс України не містить.

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 ПК України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

У зв`язку з цим, для цілей розділу ХІІ "Податок на майно" ПК України застосовується значення терміну "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься в чинному Законі України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років".

Так, статтею 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" визначено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованим видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур /а.с. 20-21/.

Від здійснення зареєстрованого виду діяльності ФОП ОСОБА_1 отримано доходи за 2017 рік у сумі 897000 грн та за 2018 рік у сумі 914000 грн та подано до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017 рік та податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2018 рік із зазначенням вказаних сум доходів та виду діяльності згідно з КВЕД /а.с. 86-89/.

В якості додаткових доказів здійснення сільськогосподарської діяльності із виробництва сільськогосподарської продукції позивач долучив до матеріалів справи довідку виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.04.2019 № 769 та уточнюючу довідку цього ж виконавчого комітету від 11.06.2019 № 501/02-09 /а.с. 12, 112/.

Крім того, згідно з довідкою Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17.04.2019 № 881 приміщення зерносховища та критого току, за адресою: АДРЕСА_2 використовуються позивачем особисто для зберігання власної сільськогосподарської техніки та вирощеного ним урожаю сільськогосподарських культур /а.с. 25/.

Подані позивачем докази здійснення сільськогосподарської діяльності із виробництва сільськогосподарської продукції та одержання доходів від такої діяльності контролюючим органом не спростовані.

Оскільки позивач у 2017 та 2018 роках займався виробництвом та реалізацією сільськогосподарської продукції (культур), то він, як фізична особа, підпадає під визначення "сільськогосподарський товаровиробник".

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

Згідно з розділом 1 "Будівлі" підрозділу 12 "Будівлі нежитлові" групи 127 "Будівлі нежитлові інші" класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства"" ДК БС 018-2000, до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства належать - будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, а саме : підклас 1271.1 "Будівлі для тваринництва", підклас 1271.2 "Будівлі для птахівництва", підклас 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна", підклас 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні", підклас 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства", підклас 1271.6 "Будівлі тепличного господарства", підклас 1271.7 "Будівлі рибного господарства", підклас 1271.8 "Будівлі підприємств лісництва та звідництва", підклас 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Враховуючи наведені положення, цільовим призначенням критого току та зерносховища й виробничого приміщення є безпосереднє використання у сільськогосподарській діяльності.

На критий тік та виробничі приміщення, які знаходяться у власності позивача, позивач має технічні паспорти /а.с. 26-40/ та звіти за результатами технічного обстеження приміщення /а. с. 41-56/.

Спростосування технічної характеристики цієї нерухомості, як приміщення виключно для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та невикористання цих об`єктів у сільськогосподарській діяльності відповідач не наводить та відповідні докази не надає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що для цілей розділу ХІІ "Податок на майно" Податкового кодексу України позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а приміщення, які йому належать на праві приватної власності, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Інші доводи відповідача не спростовують протиправність прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень порушив права та інтереси платника податку у сфері публічно-правових відносин у галузі справляння податку на майно, у зв`язку з чим позов належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1616 від 19.03.2019.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду щодо задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача судового збору, сплаченого позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4 м. Полтава ) задовольнити повністю.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області №0-1616 від 19 березня 2019 року - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.07.2019.

Головуючий суддя І.С. Шевяков