Справа № 260/580/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2019 року м. Ужгород№ 260/580/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

представника позивача - Гоблик М.І.

представника відповідача - Ліуш Б.Б.

третя особа - ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Закарпатській області до Головного управління ДФС у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 липня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 15 липня 2019 року.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Закарпатській області (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач), якою просить: 1) Визнати протиправними та скасувати рішення від 09 квітня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; 2) Визнати протиправною та скасувати вимогу від 09 квітня 2019 року № про сплату (боргу) недоїмки.

Ухвалою суду від 12 червня 2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Закарпатській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з доходу нарахованого громадянці ОСОБА_1 у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року згідно рішень судів. Вказаної перевіркою встановлено порушення п. 1 ч. 2 ст. 7 та ч. 4 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в частині не відображення суми невиплаченого залишку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року в сумі 22704, 88 грн., стягнутого в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 , у звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2018 року; порушення ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на суму невиплаченого залишку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року в сумі 22704,88 грн., стягнутого в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 , у звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2018 року. Такі висновки ГУ ДФС у Закарпатській області, позивач вважає протиправними, оскільки Управління виконавчої дирекції не нараховувало ОСОБА_1 суму заробітної плати за час вимушеного прогулу. Дана сума була визначена судом та була стягнута у безспірному порядку, а відтак не могла бути віднесена як фонд оплати праці та відповідно неправомірно було б нараховувати єдиний соціальний внесок на цю суму. Дана сума відображена по бухгалтерському обліку як сума погашення заборгованості на виконання рішення суду. У зв`язку з цим, прийняті за результатами перевірки рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що у зв`язку з допущенням позивачем порушень, а саме: не відображенням суми не виплаченого залишку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року в сумі 22704,88 грн., стягнутого в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2018 року, у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2018 року, та відповідно не нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на вищевказану суму доходу, перевіркою донараховано єдиного внеску в сумі 4995,07 грн. заробітної плати (доходу). У зв`язку з цим, відповідачем правомірно винесено оскаржене рішення про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки).

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа надала пояснення щодо позову, в яких зазначила, що не нарахування та не сплата позивачем єдиного соціального внеску із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутому в безспірному порядку органом казначейської служби, порушує її конституційні права. Вважає, що позивач позбавив її страхового стажу за 3 місяці (березень, квітень, травень 2018 року), за які ним не сплачено єдиний соціальний внесок, оскільки вказані місяці не були враховані при розрахунку призначеної їй допомоги по безробіттю.

В судому засіданні третя особа проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у період з 20 лютого 2019 року по 26 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Закарпатській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Закарпатській області з питань щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування з доходу, нарахованого громадянці ОСОБА_1 у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року згідно рішень судів.

За результатами перевірки складено акт від 05 березня 2019 року № 202/07-16-13-07/41320961.

Як вбачається із вищевказаного акту перевіркою встановлено наступне.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області від 22 грудня 2017 року № 315-к "Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників" ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності Мукачівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області з 29 грудня 2017 року.

Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року (справа № 303/453/18) вищевказаний наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності Мукачівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області. Також згідно, рішення суду, на користь ОСОБА_1 вирішено стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року в сумі 41156,10 грн.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2018 року залишено без змін рішення Мукачівського міськрайонного суду по справі № 303/453/18.

На виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області наказом від 22 травня 2018 року № 178-к поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності Мукачівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області, а також, в частині негайного виконання рішення суду ОСОБА_1 нараховано середній заробіток за один місяць вимушеного прогулу (за січень 2018 року) в сумі 9097,62 грн.

Відповідно до наданих до перевірки відомостей нарахування заробітної плати та розрахункових листів, перевіркою встановлено, що у травні 2018 року ОСОБА_1 було нараховано середній заробіток за час вимушеного прогулу за січень 2018 року в сумі 9097,62 грн., у червні 2018 року ОСОБА_1 було нараховано середній заробіток за час вимушеного прогулу за лютий 2018 року в сумі 9353,60 грн. Єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування, нарахований на суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за січень 2018 року в сумі 2001,48 грн. сплачений при виплаті заробітної плати працівникам управління згідно платіжного доручення від 31 травня 2018 року № 527. Єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування, нарахований на суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за лютий 2018 року в сумі 2057,79 грн. сплачений при виплаті заробітної плати працівникам управління згідно платіжного доручення від 26 червня 2018 року № 641.

Таким чином, залишок невиплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішення суду склав 22704,88 грн.

Згідно наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області від 18 липня 2018 року № 214-к ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності Мукачівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області з 23 липня 2018 року.

Згідно повідомлення Головного управління державної казначейської служби України в Закарпатській області від 18 жовтня 2018 року № 07.2-08/103-3305 про виконання безспірного списання коштів з рахунку боржника Головним управлінням державної казначейської служби України в Закарпатській області, на підставі виконавчого листа від 03 жовтня 2018 року № 303/453/18, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, згідно меморіального ордеру від 17 жовтня 2018 року № 88460378, залишок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 31835, 48 грн. перераховано ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів з рахунку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області на картковий рахунок ОСОБА_1 .

У зв`язку з вищенаведеним перевіркою встановлено наступні порушення:

1) Пункту 1 ч. 1, частини 2 статті 7, ч .4 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року, а саме: Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області не відображено суму невиплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року в сумі 22704,88 грн., стягнутого в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2018 року (справа № 303/453/18), у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2018 року;

2) Частини 5 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року, а саме: не нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму невиплаченого залишку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року в сумі 22704,88 грн., стягнуто в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2018 року (справа № 303/453/18), внаслідок чого перевіркою донараховано єдиного внеску в сумі 4995,07 грн. за жовтень 2018 року.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області прийнято: рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09 квітня 2019 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 2497,54 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 4995,07 грн. від 09 квітня 2019 року № Ю-.

25 березня 2019 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області подано заперечення на акт від 05 березня 2019 року № 202/07-16-13-07/41320961.

За результатами розгляду заперечень до акту перевірки позивача, ГУ ДФС у Закарпатській області залишено висновки Акту від 05 березня 2019 року № 202/07-16-13-07/41320961 без змін та внесено до абзацу 5 сторінки 5 акту перевірки зміни, а саме: змінено посилання на норми Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV на норми Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 18.1 ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Згідно із п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.п.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Пункт 164.2 ст.164 ПК України передбачає перелік доходів, які включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (п.п.164.2.1); інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (п.п.164.2.20).

Пунктом 164.6 ст. 164 ПК України встановлено, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Згідно пп. 168.1.1 п.1 68.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, у тому числі на підставі рішення суду.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що податковий агент сплачує суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету, в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи. Податковий агент у розумінні ПК України особа на яку покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику.

Відповідно до абз. 37 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

В той же час, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до п.2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно до п.п. 1 п. 34 Порядку № 845 після здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника орган Казначейства готує відповідне повідомлення у двох примірниках, один з яких залишається в органі Казначейства, другий видається боржникові разом з випискою з рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 травня 2018 року (справа № 303/453/18) скасовано наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності Мукачівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області. Також згідно, рішення суду, на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 січня 2018 року по 11 травня 2018 року в сумі 41156,10 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць вимушеного прогулу допущено до негайного виконання.

Також судом встановлено та не заперечувалося сторонами під час судового розгляду справи, що на виконання вищевказаного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області було нараховано та виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за один місяць вимушеного прогулу в сумі 9097,62 грн.(за січень 2018 року) та за лютий 2018 року в сумі 9353,60 грн. Із вказаних сум були утримані та перераховані всі податки і збори відповідно до законодавства, зокрема: єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування нарахований на суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за січень 2018 року - 2001,48 грн. та за лютий 2018 року - 2057,79 грн.

Як вже встановлено судом, вбачається із акту перевірки та не заперечувалося третьою особою ОСОБА_1 , згідно повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області від 18 жовтня 2018 року № 07.2-08/103-3305 про виконання безспірного списання коштів з рахунку боржника Головним управлінням державної казначейської служби України в Закарпатській області, на підставі виконавчого листа від 03 жовтня 2018 року № 303/453/18, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, згідно меморіального ордеру від 17 жовтня 2018 року № 88460378, залишок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 31835, 48 грн. перераховано ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів з рахунку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області в даному випадку не є податковим агентом та страхувальником відносно ОСОБА_1 , оскільки не здійснювало обчислення, нарахування чи виплати доходу останній, а безспірне списання органом Казначейства коштів з рахунку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 , на переконання суду, не може бути віднесене до доходу останнього як доходу у вигляді заробітної плати, нарахованої (виплаченої) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

В даному випадку, відбулося безспірне списання коштів з рахунку позивача на користь ОСОБА_1 , на виконання рішення суду про стягнення коштів відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404 - VIII.

Також суд, зазначає, що оскільки ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади з 23 липня 2018 року, що означає розірвання нею трудових відносин із роботодавцем, то сума коштів яка була стягнута в безспірному порядку не могла бути віднесена як фонд оплати праці та відповідно на неї не могло бути нараховано єдиний соціальний внесок. Дана сума відображена по бухгалтерському обліку як сума погашення заборгованості на виконання рішення суду

Крім цього потрібно зазначити, що Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в рішенні від 14.03.2018 у справі № 303/453/18 при стягненні на користь ОСОБА_1 заробітної плати за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди суд керувався Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Так відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику.

З огляду на зазначене і на те, що відбулося безспірне списання коштів з рахунку позивача на користь ОСОБА_1 , а не нарахування роботодавцем середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженого за рішенням суду, суд вважає відсутність обов`язку позивача щодо утримання та перерахування всіх податків і зборів відповідно до вимог законодавства.

Відтак, з огляду на звільнення ОСОБА_1 з посади з 23 липня 2018 року та на безспірне списання коштів з рахунку позивача на користь ОСОБА_1 , суд приходить висновку, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області в даному випадку не є податковим агентом та страхувальником відносно ОСОБА_1 , оскільки не здійснювало їй обчислення, нарахування чи виплату доходу, а відтак у нього відсутній обов`язок сплачувати страхові внески, що є наслідком для визнання неправомірними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки). У зв`язку з чим , позовні вимоги необхідно задовольнити.

Стосовно посилань представника відповідача на постанову Верховного Суду від 18 липня 2019 року у цивільній справі № 359/10023/16-ц, то суд зазначає, що фактичні обставини даної справи № 260/580/19 не є аналогічними фактичним обставинам у справі на яку посилається позивач.

З приводу посилань третьої особи на постанову Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 2340/3023/18, то суд зазначає, що правовідносини у даній справі виникли у період чинності Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Відповідно до ч. 8 ст . 65 вказаного Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Вказаний Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV втратив чинність 05 січня 2017 року.

В той же час, в адміністративній справі № 260/580/19 спірні правовідносини виникли у 2018 році, оскільки рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року поновлено ОСОБА_1 на посаді та вирішено стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

05 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VII від 02 червня 2016 року, який не містить положення щодо визначання боржника податковим агентом у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність винесення ним рішення від 09 квітня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09 квітня 2019 року № Ю-. Відтак, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши протиправними та скасувавши рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 09 квітня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 квітня 2019 року № Ю-.

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України: при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем свідки у справі не залучались, експертизи не проводились, судові витрати з відповідача на стягуються.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Перемоги, буд. 92 Б, ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними та скасування рішення та вимоги - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 09 квітня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) від 09 квітня 2019 року № Ю- .

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька