Справа № 520/6152/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 520/6152/19

Головуючий в 1 інстанції: Коваленко О.Б. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 17 травня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції 1-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пасічника Євгена Сергійовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пасічника Євгена Сергійовича, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції 1-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пасічника Євгена Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №971614 від 09 березня 2019 року та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутності складу правопорушення в діях позивача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення нею спірного порушення Правил дорожнього руху.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Інспектором патрульної поліції 1-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Пасічником Євгеном Сергійовичем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог є помилковим, так як поліцейським правомірно прийнято оскаржувану постанову за наслідком виявлення факту порушення ПДР України позивачем.

Крім того, апелянт зазначає, що факт порушення ПДР України позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 березня 2019 року о 21:30 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HYUNDAI SANTA FE (номерний знак НОМЕР_1 ) проїхала перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3(ґ) ПДР України.

В свою чергу, патрульним поліції 07 березня 2019 року, за наслідком виявлення вищевказаних обставин, прийнято постанову ЕАВ №971614 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою про накладення адміністративного стягнення позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі cт. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, що є порушенням вимоги п.8.7.3(ґ) ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п. «ґ» п.8.7.3 ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Частино 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За правилами ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, в матеріалах справи наявна постанова у справі про адміністративне правопорушення від 09 березня 2019 року, якою позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За правилами ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

При цьому, апелянт вказує на наявність в матеріалах справи копії відеозапису на підтвердження факту порушення ПДР України позивачем.

Між тим, колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наявна копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції 1-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пасічника Євгена Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Запорожан Д.В. Осіпов Ю.В.