Справа № 620/755/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/755/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суддя Бородавкіна С.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Департамент персоналу, організації та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Департамент персоналу, організації та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невжиття заходів щодо подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для призначення йому пенсії за вислугу років;

- зобов`язати відповідача подати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для призначення йому пенсії за вислугу років, з врахуванням вислуги 23 роки 01 місяць 27 днів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України у частині невжиття заходів щодо подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та оформити документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивач на момент подання заяви про призначення пенсії за вислугою років продовжує службу в органах Національної поліції України, а, оскільки Національна поліція України входить до системи органів внутрішніх справ (МВС України), ОСОБА_1 набуде право на пенсію лише після звільнення з органів Національної поліції.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Національної поліції України виплата пенсій на час їх служби припиняється, а тому, враховуючи вимоги законодавства, а також те, що у позивача не відбувалось припинення служби в ОВС, підстави для направлення подання стосовно призначення йому пенсії, до органів Пенсійного фонду України відсутні.

Від позивача та третьої особи до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 08.08.1998 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується записами в розрахунку вислуги років на пенсію (а.с. 17-19).

Наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 №416 о/с, на підставі рапорту від 04.11.2015, ОСОБА_1 звільнено зі служби у запас Збройних Сил згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, за пунктом 64 «з» ( у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) (а.с. 16).

Відповідно до наказу від 07.11.2015 №38 о/с, позивач з 07.11.2015 проходить службу в Національній поліції України.

03.11.2018 ОСОБА_1 від колишніх працівників міліції стало відомо, що на момент звільнення з органів внутрішніх справ вислуги його років було достатньо для отримання права на пенсію за вислугу років, у зв`язку з чим позивач 05.11.2018 звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області із заявою, у якій просив підготувати документи та звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області з поданням про призначення йому пенсії (а.с. 14).

Враховуючи, що функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії по лінії МВС документів покладені на управління координації соціальних та пенсійних питань ДПООНД МВС України, Ліквідаційною комісією було сформовано та листом від 03.12.2018 за №30/469 направлено до вказаного управління матеріали ОСОБА_1 для розгляду та прийняття рішення по суті (а.с. 12-13).

При цьому, як вбачається із складеного Ліквідаційною комісією розрахунку, вислуга років позивача станом на 06.11.2015 становить: у календарному обчисленні - 18 років 08 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні (без врахування календарної вислуги) - 04 роки 05 місяців 27 днів. Вислуга років (загальний трудовий стаж) для призначення пенсії становить 23 роки 01 місяць 27 днів (а.с. 17-19).

Листом від 17.12.2018 за №22/6-6421 Департамент повернув заяву ОСОБА_1 та повідомив, що відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Оскільки після звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 з 07.11.2015 продовжив службу в Національній поліції України, пенсія за вислугу років може бути йому призначена лише після звільнення зі служби в Національній поліції України (а.с. 15).

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами стосується встановлення права позивача на призначення пенсії за вислугою років як особі, яка звільнена зі служби в органах внутрішніх справ (міліції), але продовжує службу в Національній поліції України.

Вирішуючи вказане питання, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

16.09.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (набрала законної сили 24.09.2015), якою постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1 та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), який набрав чинності з 07.11.2015.

Статтею 1 Закону №580 установлено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з Переліком змін у штатах МВС, що додається до цього Наказу, в тому числі були скасовані штати і скорочені посади УМВС у Чернігівській області.

Таким чином, має місце ліквідація однієї юридичної особи без переходу прав та обов`язків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб (без визначення правонаступника), оскільки Національна поліція утворюється як новий орган, а міліція повністю ліквідується.

Слід зазначити, що одним з видів змін в організації виробництва, праці є ліквідація підприємства, установи, організації. Ліквідація пов`язана із скороченням чисельності і штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується. Ліквідація - це форма припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов`язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях.

При повній ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується, крім працівників, відносно яких діють обмеження на звільнення, тобто, пряма заборона на звільнення перелічених працівників, передбачена у Законі.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не визначено Національну поліцію України правонаступником Міністерства внутрішніх справ України. Так, діяльність центрального органу управління Національної поліції та територіальних органів Національної поліції регулюються Законом України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015. Діяльність міліції, до 06.11.2015 включно, регулювалась виключно Законом України від 20.12.2019 №565-ХІІ «Про міліцію», який втратив чинність 07.11.2015.

Згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області зареєстроване як юридична особа, в стані припинення не перебуває та не є правонаступником прав та обов`язків УМВС України у Чернігівській області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 08.08.1998 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ (міліції), що підтверджується записами в розрахунку вислуги років на пенсію (а.с. 17-19).

Наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 №416 о/с, на підставі рапорту від 04.11.2015, ОСОБА_1 звільнено зі служби у запас Збройних Сил згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) (а.с. 16).

Тобто, з 06.11.2015 фактично припинено трудові відносини між позивачем та УМВС України в Чернігівській області у зв`язку з ліквідацією останнього та переходом ОСОБА_1 у встановленому порядку на службу до Національної поліції України.

Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262; у редакції, чинній в період виникнення спірних правовідносин) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції.

Відповідно до статті 1-2 Закону №2262, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.

Згідно із статтею 2 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №3-1).

Так, пунктом 1 Порядку №3-1 установлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до пункту 12 Порядку №3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Відповідно до вимог Закону №2262 та Порядку №3-1 у Міністерстві внутрішніх справ України створено уповноважений структурний підрозділ, а саме: Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, на який покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для цього документів.

За наведених обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 з 06.11.2015 звільнений зі служби в органах внутрішніх справ (міліції), колегія суддів вважає, що на позивача поширюються вищезазначені положення законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

У свою чергу, Департамент, як уповноважений структурний підрозділ, зобов`язаний розглянути документи ОСОБА_1 , надіслані Ліквідаційною комісією УМВС України в Чернігівській області, та вирішити питання про можливість їх подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Незважаючи на наведене, Департамент вказаний обов`язок не виконав, заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи не розглянув.

При цьому, доводи відповідача, що ОСОБА_1 неможливо призначити пенсію за вислугу років оскільки останній проходить службу в органах Національної поліції України, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII установлено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно із частиною першою статті 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Статтею 47 Закону № 580-VIII встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно із пунктом 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ (міліції) з 06.11.2015 та відповідно до наказу від 07.11.2015 №38 о/с проходить службу в Національній поліції України з 07.11.2015.

Відповідно до преамбули Закону №2262 він, у тому числі, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в Національній поліції.

Відповідно до підпунктів 47 та 49 пункту 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877, Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, у томі числі: забезпечує відповідно до законодавства правовий і соціальний захист поліцейських, інших працівників Національної поліції та членів їх сімей; взаємодіє з органами державної влади з питань соціального захисту та пенсійного забезпечення поліцейських, працівників Національної поліції та членів їх сімей.

Тобто, після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1 був працевлаштований та проходить службу у новоствореній юридичній особі публічного права, яка, як було встановлено вище, не є правонаступником УМВС України в Чернігівській області.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі по тексту - Порядок № 3-1).

Зокрема, пунктом першим цього порядку встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Відповідно до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу відповідно до ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України.

З аналізу зазначених норм вбачається, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На Міністерство внутрішніх справ України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Колегією суддів встановлено, що листом від 17.12.2018 за №22/6-6421 Департамент повернув заяву ОСОБА_1 та повідомив, що оскільки після звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 з 07.11.2015 продовжив службу в Національній поліції України, пенсія за вислугу років може бути йому призначена лише після звільнення зі служби в Національній поліції України. При цьому, матеріали до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області направлено не було.

Тобто, колегія суддів зазначає, що Міністерство внутрішніх справ України фактично повідомило позивача про відсутність підстав для призначенні пенсії.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що Міністерством внутрішніх справ України порушено вимоги чинного законодавства, а саме: п. 12 Порядку № 3-1, оскільки в матеріалах справи не міститься доказів оформлення всіх необхідних документів позивача та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Доводи відповідача щодо відсутності у позивача права на призначення останньому пенсії за вислугою років, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії належить до виключних повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про визнання протиправної бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України у частині невжиття заходів щодо подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, має бути задоволена у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача подати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для призначення йому пенсії за вислугу років, з врахуванням вислуги 23 роки 01 місяць 27 днів, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідач не розглянув заяву позивача, то таку вимогу слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та оформити документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, що вірно було вирішено судом першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до абз. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

При цьому, суд зазначає, що законодавець розрізняє поняття «призначення пенсії» та «виплата пенсії», зокрема, це вбачається з Закону України «Про пенсійне забезпечення», в якому містяться два окремі розділи «Призначення пенсій» та «Виплата пенсій», а тому, суд зауважує, що у випадку призначення позивачу пенсії, за умови, що такий після звільнення з УМВС України в Чернігівській області прийнятий та продовжує службу в Національній поліції України, виплата пенсії позивачу на час їх служби в Національній поліції України припиняється, однак при цьому відсутні підстави для висновку про те, що позивачу не може бути призначена пенсія у зв`язку зі звільненням його з ОВС.

З огляду на вказане, всі аргументи апелянта не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов