Справа № 200/7776/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 липня 2019 р. Справа №200/7776/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Донецькій області

за участю третьої особи: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у особі Відділу державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

про скасування вимоги №Ф-2017-17 від 07.06.2017 та зобов`язання списати, як безнадійну недоїмку зі сплати ЄСВ, штрафні санкції та пеню, що утворилась за 2014-2015 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, за участю третьої особи: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у особі Відділу державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування вимоги №Ф-2017-17 від 07.06.2017 та зобов`язання списати, як безнадійну недоїмку зі сплати ЄСВ, штрафні санкції та пеню, що утворилась за 2014-2015 року.

Ухвалою від 24 червня 2019 року суд залишив позовну заяву без руху, надавши позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

9 липня 2019 року позивач надала через канцелярію суду клопотання про поновлення строку звернення до суду.

У клопотанні позивач вказала на те, що першу вимогу про сплату боргу - недоїмки №Ф2017-17 від 07.06.2017 вона не отримувала. Про арешт майна дізналася з повідомлення банку у грудні 2017 року. Вимогу про сплату боргу №Ф-2017-17 від 11.01.2018 року вона отримала 28.01.2018 року. 04.02.2018 року вона оскаржила цю вимогу до ДФС. Зазначила, що в зв`язку з тим, що від останньої відповіді ДФС за №10584/10 від 08.02.2019 шести місячний строк не сплинув, то строк звернення до суду можна вважати не порушеним. Також вказала, на те, що протягом року вона неодноразово приймала заходи для врегулювання боргу, визначеного у вимозі Ф -2017-17 від 11.01.2018, а також в зв`язку з тим, сума недоїмки кожного місяця переноситься у нову податкову вимогу за тим же самим номером, просила суд вважати що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вказує на наступне.

Згідно змісту адміністративного позову позивач вказує на те, що вона щомісячно сплачує поточні платежі та сума недоїмки кожен раз змінюється, через те, що податкова поточні платежі заліковує в погашення недоїмки. Спірна вимога про сплату боргу у сумі 12594,38 грн. від 07.06.2017 року була скерована до виконавчої служби та стала підставою для відкриття 04.12.2017 року виконавчого провадження ВП 548011882. У зв`язку з тим, що вона спірну вимоги не отримувала, то оскаржила до відповідача чергову вимогу від 11.01.2018 року №Ф-2017-17, що надійшла на її адресу 25.01.2018 року. За результатами розгляду справи скаргу залишено без задоволення (рішення №3210/Б/99-99-11-02-02-25 від 06.03.2018 року). Протягом місяця з дня завершення воєнного стану у січня 2019 року вона повторно звернулась до відповідача з вимогою про списання безнадійного податкового боргу, у чому їй було відмовлено. (лист №10587/10/05/-99-49-20-23 від 08.02.2019 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Загальний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 вказаної статті.

Так, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, як свідчить частина 1 ст. 122 КАС України, строк звернення до суду може бути встановлений також іншими законами.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абз. 4 вказаної статті).

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску (абз. 5, 6 ч. 4 ст. 25).

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку (абз. 9 ч. 4 ст. 25).

Таким чином платник єдиного внеску може оскаржити вимогу контролюючого органу протягом 10 календарних днів з дня її отримання як із застосуванням процедури її адміністративного оскарження так і без такої.

Дана позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.01.2019 по справі № 802/983/18-а.

Отже, судом встановлено, що, хоча доказів отримання позивачем спірної вимоги 07.06.2017 року №Ф-2017-17 у встановленому законом порядку до суду не надано, проте з наявних матеріалів та пояснень позивача, стає зрозумілим, що практично, ще у 2018 році позивач була обізнана про її існування, отримавши по-перше постанову виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з примусового її виконання, а також в наслідок винесення вимоги від 25.01.2018 року №Ф-2017-17, яку вона навіть оскаржувала в адміністративному порядку.

Крім того, на переконання суду, про обізнаність позивача ще у 2018 році про існування спірної недоїмки у сумі 12594,38 грн., свідчать її посилання у позові на те, що відповідачем здійснювався залік поточних платежів з ЄСВ в рахунок погашення спірної недоїмки.

Таким чином, суд звертає увагу, що в даному випадку всі обставини справи вказують на те, що позивач все ж таки мала змогу дізнатись про існування спірної вимоги ще у 2018 році, проте до суду звернулась лише у червні 2019 року, тобто через 2 роки з моменту винесення спірної вимоги.

Варто звернути увагу на те, що встановлення строків звернення до суду законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України та іншими законами процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем доказів поважності причин, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду з даним позовом у строк, встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не надано.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження своєчасності звернення до суду на виконання вимог ухвали суду від 24.06.2019 року.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, за участю третьої особи: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у особі Відділу державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування вимоги №Ф-2017-17 від 07.06.2017 та зобов`язання списати, як безнадійну недоїмку зі сплати ЄСВ, штрафні санкції та пеню, що утворилась за 2014-2015 року - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Кониченко