Справа № 240/110/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/110/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

11 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (місце ухвалення рішення м. Житомир, повний текст рішення складено 18.05.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2019 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначала, що 30.11.2018 Коростенським управлінням Головного управління ДФС у Житомирській області було проведення камеральну перевірку з питань своєчасності сплати нею податкових зобов`язань по орендній платі за 2010-2011 роки, за результатами якої було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 строку сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 287.3 ст. 287 ПК України, про що складено акт від 30.11.2018 №7522/06-30-52-13/ НОМЕР_1 . В подальшому на підставі зазначеного акту ГУ ДФС у Житомирській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018 про зобов`язання ФОП ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 2243,66 грн за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб. Позивачка вважала зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки штрафні санкції виникли в результаті несплати грошового зобов`язання, визначеного на підставі податкових повідомлень-рішень: № А4Н201 від 28.12.2009, № А4Н201 від 28.12.2009, № А4Н201 від 28.12.2009, № А4Н201 від 30.07.2010, № 1 А4Н201 від 30.08.2010, №1 А4Н201 від 30.09.2010, № А4Н201 від 30.11.2010 та на підставі поданих позивачем декларацій №2759 ТА5003 від 30.01.2009, №2762 ТА5003 від 30.01.2009, №2959 ТА5003 від 01.02.2010, № 2958 ТА5003 від 01.02.2010, № 2959 ТА5003 від 01.02.2010, №2958 ТА5003 від 01.02.2010. Водночас, з моменту винесення останніх податкових повідомлень-рішень та подачі останніх декларацій до моменту складення акту перевірки від 30.11.2018 №7522/06-30-52-13/ НОМЕР_1 та винесення податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2018 пройшов строк, що перевищує 1095 днів, а тому, посилаючись на п.102.1 ст.102 ПК України, яким передбачено, що у разі, якщо протягом 1095 днів контролюючий орган не визначає суми грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, ФОП ОСОБА_1 вважала, що податкове повідомлення - рішення № від 30.11.2018 підлягає скасуванню.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2018 року - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в які просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ст. 102 ПК України початок відліку строку на проведення перевірки платника та самостійного визначення зобов`язань платника податків розпочинається в останній день граничного строку подання податкової декларації.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційною скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу були подані декларації з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, в яких позивачем самостійно визначено суми грошового зобов`язання, а саме декларацію від 01.02.2010 № 2958 на суму 4160,00 грн, декларацію від 01.02.2010 № 2959 на суму 4492,00 грн, декларацію від 30.01.2009 № 2759 на суму 5174,00 грн та декларацію від 30.01.2009 на суму 4926,48 грн (а.с.47-58).

Водночас, із постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року у справі №0670/1532/11 вбачається, що вищезазначене грошове зобов`язання позивачем в добровільному порядку та у строки, визначені законом, сплачено не було, а тому воно набуло статусу податкової заборгованості. У зв`язку з цим, зазначена заборгованість була стягнута з позивача в судовому порядку. Так, у постанові Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року по справі №0670/1532/11 судом було прийнято рішення про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України в особі Коростенської ОДПІ заборгованості в сумі 15255,25 грн.

В подальшому на підставі виконавчого листа №2130/11 від 23.06.2011 по справі №0670/1532/11 було відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з позивача податкової заборгованості. Під час судового засідання судом було встановлено та не заперечувалось сторонами, що згідно картки особового рахунку та облікових даних (а.с.29-32) за позивачем рахувалась заборгованість по орендній платі за землю на суму 11218,43 грн за 2010-2011 року. Дану заборгованість ФОП ОСОБА_1 було погашено 17 квітня 2018 року в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2130/11 від 23.06.2011 по справі №0670/1532/11.

30 листопада 2018 року Коростенським управління ГУ ДФС у Житомирській області на підставі пп.19-1.1.1, п.п.19-1.2 п.19-1 ст. 19-1, п.п. 20.1.1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку платника податків ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати податкових зобов`язань по орендній платі за 2010-2011 року.

Результати перевірки були зафіксовані в акті №7522/06-30-52-13/ НОМЕР_1 від 30.11.2018 (а.с.13-14). Проведеною камеральною перевіркою було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 . п. 287.3 ст. 287 ПК України.

На підставі зазначеного акту Головним управлінням ДФС у Житомирській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018, яким до ФОП ОСОБА_1 було застосовано штраф у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, що склало 2243,66 грн (а.с.12).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомлення-рішенням, позивач звернулась до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018 року відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, наданих йому законом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Крім того, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).

Відповідно до п.п.62.1.3 п.62.1ст.62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту20.1 статті 20 та пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити перевірки камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 2 п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, встановлено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відтак, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання може бути предметом камеральної перевірки.

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку , передбаченому ст. 46 ПКУ, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року , протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним ( п.286.3 ст.286 ПКУ).

Згідно з ст.287.3 ст.287 ПКУ податкове зобов`язання щодо сплати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцем знаходження земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, на платника податків покладено обов`язок здійснити встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений законом строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України відбувається притягнення до відповідальності у вигляді штрафу відповідно до п. 126.1. ст. 126 ПК України.

Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Як видно з матеріалів справи, 30 листопада 2018 року Коростенським управління ГУ ДФС у Житомирській області на підставі пп.19-1.1.1, п.п.19-1.2 п.19-1 ст. 19-1, п.п. 20.1.1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку платника податків ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати податкових зобов`язань по орендній платі за 2010-2011 року. Перевірка проводилась на підставі даних податкових декларацій з орендної плати за землю (а.с.47-58) та картки особового рахунку і облікових даних ФОП ОСОБА_1 (29-32). Результати перевірки були зафіксовані в акті №7522/06-30-52-13/ НОМЕР_1 від 30.11.2018 (а.с.13-14). Так, проведеною камеральною перевіркою було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 . п. 287.3 ст. 287 ПК України, а саме: сплату позивачем до бюджету податкового зобов`язання по орендній платі за землю із порушенням терміну сплати. При цьому, затримка в розрахунках з бюджетом була допущена за межами 30 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Пунктом126.1 ст.126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до ФОП ОСОБА_1 було застосовано штраф у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, що склало 2243,66 грн.

З приводу тверджень скаржника, що ФОП ОСОБА_1 не може бути притягнуто до відповідальності у вигляді накладення штрафу через пропуск відповідачем 1095 денного строку давності, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що грошове зобов`язання ФОП ОСОБА_1 з орендної плати за землю, за несвоєчасну сплату якого було винесено оскаржуване у даній справі податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2018 року про застосування до позивача штрафних санкцій, не було нараховано контролюючим органом. Це зобов`язання було самостійно визначено ФОП ОСОБА_1 шляхом подання до контролюючого органу декларацій з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (а.с.47-58).

Колегія суддів наголошує, що саме з моменту погашення заборгованості у контролюючого органу виникла підстава для застосування штрафних санкцій за порушення платником своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Так як податкова заборгованість по грошовому зобов`язанню з орендної плати, була стягнута з ФОП Новікової О.С. 17 квітня 2018 року на підставі судового рішення в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2130/11 від 23.06.2011 року по справі №0670/1532/11, то сплата позивачем податкової заборгованості відбувалась не у строки, встановлені Податковим кодексом України, а тому з моменту погашення заборгованості у контролюючого органу виникла підстава для застосування штрафних санкцій за порушення платником своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, колегії суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2018 року відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, наданих йому законом.

Судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тож підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 липня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.