Справа № 500/462/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4755/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року в справі № 500/462/19 (головуючий суддя - Баранюк А. З., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 01 квітня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання незаконним і скасування протоколу та зобов`язання призначити пенсію.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки згідно поданих документів, стаж роботи становить 3 місяці 3 дні, а тому право на пенсію у неї відсутнє. Позивач вважає зазначене рішення пенсійного органу незаконним, протиправним та таким, що підлягає до скасування так як на момент подачі заяви їй виповнилося 59 років і згідно відомостей її трудової книжки трудовий стаж складає 28 років 36 місяців і 13 днів, із яких 7 років вона пропрацювала колгоспі, відтак ОСОБА_1 має право на пенсію до досягнення віку 60 років.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення комісії по розгляду спірних питань, пов`язаних призначенням пенсії Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, оформлене протоколом №21 від 04 жовтня 2018 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Кременецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04 липня 2018 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем - Кременецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що трудова книжка, подана для призначення пенсії, видана на прізвище ОСОБА_1 , не підтверджується документами про зміну прізвища. Інших документів для призначення пенсії протягом трьох місяців від дати звернення позивачка не представила, а також рішення Шумського районного суду Тернопільської області про встановлення факту про належність трудової книжки саме позивачці до Управління взагалі подано не було. Вказано, що згідно наданих документів страховий стаж позивачки становить 3 місяці 3 дні відтак право на пенсію у неї відсутнє.

Позивачем ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що у належних правовстановлюючих документах позивачки були допущені помилки та розбіжності, 30.08.2018 року вона звернулась до Шумського районного суду з вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (трудової книжки). Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 04.07.2018 ОСОБА_1 звернулася до Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням пенсій Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 04.10.2018, оформленим протоколом №21, ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відмовлено, з підстав того, що трудова книжка, подана для призначення пенсії, видана на прізвище ОСОБА_1 , не підтверджується документами про зміну прізвища, а також на першій сторінці відсутня печатка, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110. Інших документів для призначення пенсії протягом трьох місяців від дати звернення позивачка не представила, а також рішення Шумського районного суду Тернопільської області про встановлення факту про належність трудової книжки саме позивачці до Управління взагалі подано не було. Також у рішенні вказано, що згідно наданих документів страховий стаж позивачки становить 3 місяці 3 дні, відтак право на пенсію у неї відсутнє.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Щодо твердження представника відповідача про те, що трудова книжка позивачки видана на прізвище ОСОБА_1 і не підтверджується документами про зміну прізвища, суд зазначає, що рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 19.09.2018 у справі №609/1101/18 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (трудової книжки) задоволено. Встановлено той факт, що трудова книжка НОМЕР_1 , заповнена 17.02.1982 та видана на ім`я ОСОБА_1 1959 року народження, належить ОСОБА_1 . Дане рішення набрало законної сили.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на першій сторінці печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка).

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Відповідач виносячи оскаржуване рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно з п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі Основні положення), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 Основних положень регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абз.2 п. 2 Основних положень трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печатки (п.6 Основних положень).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13 Основних положень).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виникнення розбіжностей між трудовою книжкою та архівними довідками за кількість відпрацьованих людино-днів позивачкою в колгоспі ім. Котовського за період з 1974 по 1981 не може бути підставою для відмови в зарахуванні даного періоду до стажу роботи позивачки.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року в справі № 500/462/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 15 липня 2019 року.