Справа № 360/633/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року справа №360/633/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 360/633/19 (головуючий І інстанції Хохленков О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просила: визнати поважною причину пропуску строку до суду; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії з березня 2016 року; зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії за віком з березня 2016 року та довічно; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць; зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача, як внутрішньо переміщена особа. З березня 2016 року виплата пенсії була припинена з невідомих підстав. Також, зазначила, що її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір, оскільки вона є непрацюючим пенсіонером, пенсію не отримує з березня 2016 року, що підтверджено листом ГУ ПФУ в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року позовну заява залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за реквізитами вказаними на офіційному сайті Донецького окружного адміністративного суду, та надання суду оригіналу документу про сплату судового збору в належному розмірі або доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу, через не усунення недоліків визначених судом.

Не погодившись з ухвалою суду про повернення позовної заяви, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивачем ухвала про залишення позовної заяви без руху отримана не була. При поданні позову зазначено засоби електронного зв`язку та номер телефону, однак судом не було направлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху засобами електронного зв`язку.

Формальні обставини повернення позовної заяви не можуть бути підставою для порушення прав позивача в частині не розгляду позовних вимог по суту, оскільки предметом розгляду даної справи є несплата позивачу пенсійних виплат, єдиного джерела доходу та існування.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не були усунені недоліки позовної заяви, які визначені ухвалою Донецького окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху, а саме не сплачено судовий збір або не надано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища.

Оцінка суду.

Суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про повернення позовної заяви, з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Частиною третьою статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з вимогами частини п`ятої зазначеної статті у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача, зокрема, про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

За приписами ч. 1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити)

Матеріали справи свідчать, що при поданні позову позивачем було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийнятті рішення у справі.

Клопотання вмотивовано тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, непрацюючим пенсіонером, єдиним джерелом доходу є пенсія, яку позивач не отримує з березня 2016 року. На підтвердження вказаних обставин надано лист ГУ ПФУ в Донецькій області від 28.12.2018 року, в якому зазначено, що виплата пенсії позивачу припинена з 01.03.2016 року до з`ясування фактичного перебування/проживання та підтвердження довідки. Також, матеріали справи містять копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , копія паспорту, копію пенсійного посвідчення.

Разом з тим, в ухвалі від 09 квітня 2019 року Донецький окружний адміністративний суд зазначив, що позивачем до суду не було надано доказів на підтвердження, що її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Позивачу було встановлено п`ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за реквізитами вказаними на офіційному сайті Донецького окружного адміністративного суду, та надання суду оригіналу документу про сплату судового збору в належному розмірі або доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача.

Відповідно до матеріалів справи, конверт з ухвалою про залишення позовної заяви без руху був повернутий на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Тобто, ухвала про залишення позовної заяви без руху позивачем отримана не була.

Доказів надіслання ухвали на електрону адресу, зазначену в позовній заяві, чи повідомлення позивача за допомогою засобів телефонного зв`язку, матеріали справи не містять.

Таким чином, судом першої інстанції не було належним чином повідомлено позивача про існування перешкод для відкриття провадження по справі, оскільки ухвала про залишення позовної заяви без руху не була отримана позивачем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішення від 12.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що стало порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України та міжнародного права, повернення апеляційної скарги з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що залишаючи позовну заяву без руху через, нібито, не надання позивачем доказів на підтвердження її скрутного майнового стану, суд першої інстанції проявив надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви, оскільки зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом позову є припинення пенсійних виплат. До того ж, до позовної заяви було додано лист ГУ ПФУ в Донецькій області від 28.12.2018 року, в якому зазначено, що виплата пенсії позивачу припинена з 01.03.2016 року, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , копія паспорту, копію пенсійного посвідчення.

Враховуючи, що предметом позову є захист соціальних прав, а саме права на пенсію, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження матеріального становища, для того щоб суд першої інстанції мав можливість вирішити питання про відстрочення сплати судового збору.

До того ж, враховуючи, що позивачу для усунення недоліків позовної заяви було надано п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, однак вказана ухвала позивачем отримана не була, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Оскільки судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було надмірно формально розтлумачено норму процесуального закону, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 360/633/19 - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 360/633/19 - скасувати.

Справу № 360/633/19 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 16 липня 2019 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 16 липня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова