Справа № 200/5838/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 р. Справа№200/5838/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

за участю:

представника відповідача - Кльоца О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту

інвалідів

до Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання у 2018 року нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у розмірі 914 930,66 грн та пені у розмірі 4 391,68 грн.

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивачем зазначено, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік, що наданий відповідачем до відділення Фонду, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу відповідача становила 1097 (одна тисяча дев`яносто сім) осіб. Відповідно, у відповідача повинно було бути працевлаштовано 44 (сорок чотири) особи з інвалідністю; фактично ж працювали 37. Тобто, відповідач не виконав норматив по створенню 7 (сьоми) робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв`язку із чим він має сплатити штрафні санкції та пеню у заявленому розмірі. Також у додаткових поясненнях позивач зазначає про те, що жоден з поданих відповідачем протягом звітного 2018 року звітів за формою 3-ПН не містить у собі відомостей про наявність вакансій саме для осіб з інвалідністю (а.с. 4-5, 126-127).

Ухвалою суду від 24 травня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 24 червня 2019 року.

Ухвалою суду від 24 червня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті призначений на 3 липня 2019 року.

3 липня 2019 року представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причини неявки представника позивача суду не повідомлені.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, зазначивши наступне.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено три обов`язки підприємства: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю; звітувати фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Пошук підходящої роботи для інваліда є обов`язком державної служби зайнятості, а не підприємств. Відповідач своєчасно та в тому обсязі інформував обласне управління Фонду соціального захисту інвалідів та державну службу зайнятості про попит на вакансії на підприємстві, вживав усі залежні від нього заходи для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим норматив, а тому у позивача відсутні підстави стягнення з товариства адміністративно-господарських санкцій.

Зауважив, що з 2013 року подання звітів до центрів зайнятості врегульоване Порядком подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядку її подання», затвердженим наказом Мінсоцполітики від 31 травня 2013 року № 316. Відповідно до п. 5 розділу I зазначеного Порядку інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії). Товариство подавало звітність форми № 3-ПН у 2018 році: 22 лютого, 20 березня, 17 квітня, 26 квітня, 14 червня, 20 серпня, 3 грудня 2018 року, де зазначало про наявність вакансій, на які можуть бути працевлаштовані особи з інвалідністю, про що свідчать копії цих звітів.

З боку відповідача не було жодної відмови у працевлаштуванні інвалідам, які самостійно зверталися до підприємства. Підприємство у 2018 році власними силами без участі Державної служби зайнятості знайшло та працевлаштувало три особи з інвалідністю, що підтверджується довідкою за підписом начальника відділу кадрів Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління».

Таким чином, товариство вживало достатньо залежних від нього та передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, а тому не повинно сплачувати а ні адміністративно-господарські санкції, а ні пеню.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, судом встановлено наступне.

Позивач, Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів, (ідентифікаційний ; місцезнаходження: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Серова, 1 «а») зареєстроване як юридична особа 18 липня 1991 року, № запису в ЄДРПУО 1 038936 - що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23 квітня 2019 року; є державною установою (т. 1 а.с. 10-12).

Відповідно до Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року № 129 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2017 року № 477), зареєстрованого в Мінюсті 28 квітня 2011 року за № 528/19266, Фонд соціального захисту інвалідів є неприбутковою бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України. Фонд як бюджетна установа є правонаступником Фонду як урядового органу.

За змістом ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII Фонд соціального страхування захисту інвалідів та його відділення мають право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Таким чином, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є належним відповідачем у даній справі.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Новотроїцьке рудоуправління» (ідентифікаційний ; місцезнаходження: 85732, Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Радянська, буд. 85) зареєстровано як юридична особа 6 серпня 2004 року, запис в ЄДРПУО № 1 000007, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 3 липня 2019 року (т. 1 а.с. 121-123, т. 2 а.с. 66-67).

Як встановлено судом, відповідачем на виконання Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядку її подання», затвердженого наказом Мінсоцполітики від 31 травня 2013 року № 316 протягом 2018 року подавались до Волноваського районного центру зайнятості звіти за формою 3-ПН, а саме:

- 22 лютого 2018 року (а.с. 52-63,152-174 т. 1); отриманий центром зайнятості 22 лютого 2018 року, в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування (в тому числі) інвалідів: слюсаря-ремонтника - 5 вакансій, оглядач вагонів - 1 вакансія, (аркуші додатку до звіту №№ 16-17, 20-21, );

20 березня 2018 року (а.с. 64-65, 175-179 т. 1), в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування саме інвалідів: кур`єр - 1 вакансія (аркуш додатку до звіту № 65);

17 квітня 2018 року (а.с. 66-68 т. 1), в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування (в тому числі) інвалідів: економіста - 1 вакансія (аркуші додатку до звіту №№ 3-4);

26 квітня 2018 року (а.с. 69-82, 180-206 т. 1), в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування (в тому числі) інвалідів: слюсара-ремонтника - 8 вакансій; оглядач вагонів - 1 вакансія (аркуші додатку до звіту №№ 14-15, 18-19);

14 червня 2018 року (а.с. 83-99, 207-239 т. 1), в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів (в тому числі): слюсара-ремонтника - 4 вакансії; оглядач вагонів - 1 вакансія; для працевлаштування саме інвалідів: кур`єр - 4 вакансії (аркуші додатку до звіту №№ 14-15, 18-19, 32-33);

20 серпня 2018 року (а.с. 100-116, 240-250 т. 1, 1-22 т. 2), в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів (в тому числі): слюсара-ремонтника - 4 вакансії; оглядач вагонів - 1 вакансія; для працевлаштування саме інвалідів: кур`єр - 1 вакансія (аркуші додатку до звіту №№ 14-15, 18-19, 32-33);

30 листопада 2018 року (отриманий центром зайнятості 3 грудня 2018 року, а.с. 34-51 т. 1, 23-57 т. 2), в якому зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів (в тому числі): слюсаря-ремонтника - 10 вакансій, оглядач вагонів - 1 вакансія, слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики - 1 вакансія; для працевлаштування саме інвалідів: кур`єр - 1 вакансія (аркуші додатку до звіту №№ 14-15,18-19, 30-31, 32-33).

Як встановлено судом під час розгляду справи, на виконання вимог Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, відповідачем 27 лютого 2019 року до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту було подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік, у якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 1097 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 37; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) - 44; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) - 143382,7; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн) - 130704,00; сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів 0 грн (т. 1 а.с. 19 ).

Як вбачається зі змісту листа, направленого відповідачем на адресу позивача (вих. № 650/1.7.2 від 12 квітня 2019 року) у відповідь на лист Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вих. № 04-06/336 від 1 квітня 2019 року), товариство повідомило позивача про незгоду із тим, що ним не виконані вимоги чинного законодавства щодо працевлаштування інвалідів, зокрема, у листі зазначено, що Приватне акціонерне товариство «Новотроїцьке рудоуправління» протягом 2018 року проводило роботу з працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме: виділяло міста для осіб з інвалідністю, надавало інформацію, необхідну для працевлаштування осіб з інвалідністю у центр зайнятості, приймало участь у заходах, які проводив центр зайнятості для працевлаштування інвалідів («Ярмарки вакансій»), переводило за можливості своїх робітників, яким була встановлена інвалідність, на робочі місця з потрібними умовами праці, подавало звітність про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Тобто, здійснювало всі можливі заходи стосовно працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому не повинно сплачувати адміністративно-господарські санкції та пеню (а.с. 117 т. 1).

Вважаючи, що відповідач не виконав вимоги нормативу з працевлаштування інвалідів, будучи не згодним із несплатою відповідачем адміністративно-господарських санкцій та пені за таке правопорушення, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Також суд зазначає, що 2 червня 2019 року відповідач надав суду довідку за вих. № 1004/1.7.2, в якій зазначено, що підприємство у 2018 році працевлаштувало три особи з інвалідністю , а саме - ОСОБА_1 - кур`єром вапнякового кар`єру, дата прийому 15 березня 2018 року, ОСОБА_2 - менеджером із зв`язків з громад кістю, дата прийому 1 серпня 2018 року, ОСОБА_3 - ваговиком залізничного цеху, дата прийому 26 листопада 2018 року. Додатково в довідці зазначено, що пошук та працевлаштування вказаних осіб з інвалідністю відбувалося власними силами підприємства без участі Державної служби занятості (а.с. 70 т. 2). Разом із цим доказів на підтвердження працевлаштування зазначених осіб (зокрема, наказів про прийняття на роботу) суду не надано.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII) визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 1 ст. 19 Закону № 875-XII встановлює для підприємств (об`єднань), установ і організацій нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Так, абзацем першим встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначаються в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, яка обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2 ст. 20 Закону № 875-ХІІ).

Суд зазначає, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно із ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

Проаналізувавши нормативно-правові приписи ст.ст. 18 та 19 Закону № 875-XII суд дійшов висновку, що обов`язком підприємств (установ, організацій) є:

- виділення та створювання робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

- створювання для них умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством;

- надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю (у випадку появи вільних вакансій);

- звітування (щорічне) Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначив відповідач (і це не заперечується позивачем у справі) Приватним акціонерним товариством «Новотроїцьке рудоуправління» виконані вимоги законодавства щодо виділення та створення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць; створені для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечені інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством.

Відповідно до п. 5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядку її подання», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 31 травня 2013 року № 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 5 грудня 2016 року № 1476) форма № 3-ПН подається роботодавцем до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.

Як встановлено під час розгляду справи відповідачем протягом 2018 року подавались звіти за формою № 3-ПН 7 разів: 22 лютого, 20 березня, 17 квітня, 26 квітня, 14 червня, 20 серпня, 3 грудня, де зазначалось про наявність вільних вакансій, на які можуть бути працевлаштовані особи з інвалідністю (у додатках до цих звітах виділені жирним шрифтом категорії осіб, які можуть бути працевлаштовані на вільні вакансії), про що свідчать копії цих звітів та додатків до них, а.с. 34-116, 152-250 т. 1, а.с. 1-57 т. 2).

Як пояснив представник відповідача (і це не спростовувалось позивачем), зазначені звіти подавались не пізніше ніж через три робочі дні з дати з`явлення вільних вакансій на підприємстві.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 "Деякі питання реалізації норм Законів України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та "Про зайнятість населення" звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Інформацію про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Як встановлено судом під час розгляду справи, на виконання вимог Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, відповідачем 27 лютого 2019 року до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту було подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік, у якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 1097 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 37; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) - 44; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) - 143382,7; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн) - 130704,00; сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів 0 грн (т. 1 а.с. 19 ).

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем виконані вимоги ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII, спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та наступного їх працевлаштування.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що невиконанням нормативу по забезпеченню працевлаштування інвалідів є саме не працевлаштування зазначених осіб, так як приписи ч. 3 ст. 19 Закону № 875-XII передбачають здійснення працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць в и х о д я ч и з вимог ст. 18 цього Закону, яка, в свою чергу, визначає обов`язки суб`єктів господарювання.

Крім цього, як вбачається із приписів ч. 1 ст. 18 Закону № 875-XII, забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ст. 18-1 Закону 875-XII особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна (ч. 1); Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань (ч. 3).

Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування - такий обов`язок покладений на державну службу зайнятості.

Також суд зазначає, що доказів наявності відмови з боку відповідача особам з інвалідністю у прийнятті їх на роботу суду не надано.

Враховуючи, що за висновком суду в діях відповідача відсутній склад правопорушення (обов`язки, покладені на нього ч. 3 ст. 19 Закону № 875-XII, виконані), суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені - є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у його постанові від 26 червня 2018 року (справа № 806/1368/17) та відповідно до якої обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (ідентифікаційний , місцезнаходження: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Серова, буд. 1 "а") до Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» (ідентифікаційний , місцезнаходження: 85732, Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Радянська, буд. 85) про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні в присутності представника відповідача.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 15 липня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна