Справа № 160/3512/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3512/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Сколишев О.О.

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі №160/3512/19 (суддя І інстанції Юрков Е.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про забезпечення адміністративного позову у справі № 160/3512/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправним та скасування постанови.

Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.04.2019 року № 501 про накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/3512/19.

Не погодившись з такою ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом вимог норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову постанову про відмову у забезпечені позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки позивачем наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача останнім не підтверджено доказами. Також зазначив, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження відповідача.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

18 квітня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.04.2019 року № 501 «Про накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».

19 квітня 2019 року позивач подав заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просив зупинити дію оскарженої постанови від 05.04.2019 року № 501 до набрання законної сили судовим рішенням у справі за вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування заяви зазначено, що винесеною постановою щодо позивача:

накладено штраф у розмірі 850000 грн;

зобов`язано до 26 квітня 2019 року привести свої дії у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом здійснення перерахунку споживачам, ЕІС-коди яких: 56 НОМЕР_1 , 56ХМ07А16632209А; 56ХМ07А16632539Q; 56ХМ07А145661308; 56ХМ07А17084804R; 56ХМ07А173372998; 56ХМ07А21405105Х; 56ХМ07А19491921Р; 56ХМ07А17084206А; 56ХМ07А17568437М; 56ХМ07А18694353F; 56ХМ07А210663183; 56ХМ07А15526841S; 56ХМ07А18544891О; 56ХМ07А21147456S; 56ХМ07А219408333, за період, що перевірявся, в частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктам побутових споживачів на підставі даних лічильників природного газу;

зобов`язано до 26 квітня 2019 року, у разі здійснення неправомірних донарахувань із застосуванням коефіцієнтів приведення об`ємів природного газу до стандартних умов іншим побутовим споживачам, привести свої дії у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом здійснення перерахунку таким споживачам у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу, починаючи з жовтня 2018 року.

Позивач з такою постановою не погоджується, проте оскарження постанови не зупиняє її дії, а за приписами Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Крім того, у зв`язку з проведенням перерахунку наданих послуг побутовим споживачам починаючи з жовтня 2018 року (як вказано у оскарженій постанові) позивач зазнає фінансових втрат та матиме місце понесення ним значних матеріальних ресурсів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків як заявнику, для виправлення яких буде необхідно докласти значних зусиль, а рішення суду не забезпечить в повній мірі відновлення порушених прав позивача та не призведе до приведення правовідносин ПАТ «Дніпрогаз» із побутовими споживачами у попередній стан.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, за правовою конструкцією зазначеної норми для прийняття рішення про забезпечення позову достатньо наявності однієї з підстав, вказаних у ч. 2 ст. 150 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З наведеного вбачається, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Так, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

За приписами Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені законами України "Про природні монополії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про ринок електричної енергії", "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про теплопостачання", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах.

За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції, зокрема, у вигляді штрафу.

Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України "Про ринок електричної енергії", "Про природні монополії", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про ринок природного газу", "Про теплопостачання".

Суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.

Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України.

Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу.

У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову № 501 «Про накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання» від 05.04.2019. Також вказаною постановою зобов`язано до 26 квітня 2019 року здійснити перерахунок споживачам за деякими ЕІС-кодами за період, що перевірявся, у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктам побутових споживачів на підставі даних лічильників природного газу та у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу, починаючи з жовтня 2018 року.

З огляду на те, що подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови не зупиняє її дію, а також те, що така постанова є обов`язковою для виконання та підлягає примусовому виконанню, колегія суддів вважає, що станом на час подання позивачем заяви наявною була очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки останньому необхідно сплатити штраф у розмірі 850 тисяч гривень, а у випадку його несплати ще й пеню у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу за кожний день прострочення сплати штрафу.

У випадку ж сплати суми штрафу та задоволення позову і скасування оскарженої постанови позивачу доведеться прикладати значних зусиль для повернення цієї суми з Державного бюджету України як безпідставно сплаченого.

Крім цього, оскарженою постановою зобов`язано до 26 квітня 2019 року здійснити перерахунок споживачам за деякими ЕІС-кодами за період, що перевірявся, у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктам побутових споживачів на підставі даних лічильників природного газу та у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу, починаючи з жовтня 2018 року.

Так, у випадку вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання спірної постанови та проведення перерахунку побутовим споживачам фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу, починаючи з жовтня 2018 року, матиме місце понесення позивачем значних матеріальних ресурсів, оскільки згідно з постановою НКРЕКП від 10 квітня 2017 року № 494, з 1 квітня 2017 року діють тарифи на послуги розподілу природного газу, що діяли з 1 січня 2017 року, затверджені постановою НКРЕКП від 15.12.2016 р. № 2282, у розмірі 466,20 грн. за 1000 куб.м. (без урахування ПДВ), крім того ПДВ 93,24 грн. за 1000 куб.м., як зазначив і суд першої інстанції.

Стосовно посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), колегія суддів зазначає таке.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Отже, дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Види забезпечення позову регулюються статтею 151 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта.

Враховуючи те, що Кодексом адміністративного судочинства до повноважень суду віднесено забезпечення позову шляхом зупинення дії, зокрема, індивідуального акта, тому в даному випадку втручання судом у дискреційні повноваження відповідача не відбулося.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Обставини, на які посилався позивач в своїй заяві щодо наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до набрання законної сили рішення у справі суду першої інстанції, знайшли своє підтвердження і для поновлення цих прав та інтересів у випадку задоволення позову може бути ускладненим процедурою повернення з бюджету сплаченої суми штрафу та зворотним перерахунком споживачам обсягів спожитого газу і сум нарахованих платежів.

За таких підстав суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Повний текст судового рішення складений 1 липня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі № 160/3512/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко