Справа № 320/3357/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 липня 2019 року м. Київ № 320/3357/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , Відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень та державних актів на право власності,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , Відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати окреме положення рішення Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області №65-7-VI від 10.06.2011 в частині передання земельної ділянки у приватну власність в с. Сувид ОСОБА_3 в розмірі 0,2827 га для ведення селянського господарства;

- визнати протиправним та скасувати окреме положення рішення Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області №96-10-VI від 20.06.201 в частині внесення змін до рішення Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області №65-7-VI від 10.06.2011 та надання земельної ділянки в приватну власність в с. Сувид ОСОБА_3 в розмірі 0,5283 га для ведення селянського господарства.

- визнати протиправним та скасувати державні акти про право власності на земельні ділянки, видані гр. ОСОБА_3 на підставі рішень Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області №65-7-VI від 10.06.2011 та рішення №96-10-VI від 20.06.2011: державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України,суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями160,161,172цьогоКодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ним публічно - владних функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом у порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції. При цьому, ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно-правовий характер, пов`язаність із сферою реалізації публічної влади.

Проте слід зазначити, що специфіку публічно-правового спору визначає не тільки його суб`єктний склад, а й підстави виникнення цього спору і тісно пов`язане з цим питання межі повноважень адміністративного суду.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Верховний Суд у низці постанов висловив правову позицію, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії суб`єктів владних повноважень.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії (постанови від 30 травня 2018 року у справі № 523/16876/14-а, від 31 липня 2018 року справа №495/8001/16-а, від 12 липня 2018 року у справі №296/7213/14-а та багато інших)

З`ясовуючи правову природу спору, що виник між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступне.

Як вбачається в позовної заяви, предметом позову є, зокрема, вимога про визнання протиправним та скасування рішення Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області №65-7-VI від 10.06.2011 в частині передання земельної ділянки в приватну власність.

З матеріалів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина ОСОБА_4 (Спадкодавця), за якою за заповітом від 12.10.1995 до складу спадкового майна входили спірні земельні ділянки загальною площею 0,50 га і, які в свою чергу Спадкодавець раніше отримав на підставі рішень Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області ( №32 від 16.11.1994, №6 від 20.02.1992, №8 від 27.02.1993) у довічне успадковане володіння. На дату відкриття спадщини ОСОБА_5 ( Спадкодавець 2 ) прийняв спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Судом з`ясовано, що вищезазначені земельні ділянки, загальною площею 0,50 га, що входили до складу спадкового майна, були передані безоплатно у приватну власність на підставі рішень Сувидської сільської ради №65-7-VI від 10.06.2011, №95-10- VI від 20.10.2011 для ведення особистого підсобного господарства у власність ОСОБА_3 .

Спадкодавець 2 звернувся за захистом своїх порушених прав щодо довічного успадкованого володіння та користування спірними земельним ділянка загальною площею, 0,50 га до Вишгородського районного суду Київської області про визнання незаконним і скасування рішень органу місцевого самоврядування.

Постановою Вишгородсьткого районного суду Київської області від 19.11.2013 в адміністративній справі №363/2371/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014, було відмовлено у задоволенні адміністративного позову Спадкодавця 2 до Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання незаконними та скасування оскаржуваних рішень №65-7-VI від 10.06.2011, №95-10- VI від 20.10.2011.

Крім цього, Спадкодавець 2 звернувся із цивільним позовом до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у цивільній справі №363/3283/15-ц про визнання права на довічне успадковане володіння спірними земельними ділянками. Після смерті Спадкодавця 2 та вибуття його із правовідносин, у якості правонаступників були залучені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішуючи по суті цивільну справу №363/3283/15 під час її нового розгляду, Вишгородський районний суд Київської області ухвалив рішення від 29.11.2018, яким повністю задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Разом з цим, в рішенні Вишгородського районного суду Київської області встановлено, що ні Спадкодавець, ні Спадкодавець 2 не оформили у визначеному законом порядку свої права на спірні земельні ділянки, тому суд вищезазначеним рішенням визнав в порядку спадкування за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на довічне успадковане володіння кожній по 7/18 частин спірних земельних ділянок.

На думку позивачів, набуття безоплатно ОСОБА_3 права власності на земельні ділянки, загальною площею 0,05283 га для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішень органу місцевого самоврядування є неправомірним.

Суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відтак, скасування рішень Сувидської сільської ради №65-7-VI від 10.06.2011, №95-10- VI від 20.10.2011 призведе до порушень майнових прав конкретної фізичної особи.

У зв`язку з чим суд вважає, що правовідносини, які виникли, пов`язані із визначенням правомірності набуття саме права власності, а не встановлення неправомірності вищезазначених оспорюваних рішень, тому що в даному випадку спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, і існує спір про право, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення органу місцевого самоврядування, як суб`єкта наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо набуття права власності на спірні земельні ділянки, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

З огляду на наведене та враховуючи суть виниклих правовідносин, суд приходить до висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а має приватноправовий характер та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , Відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень та державних актів на право власності.

2. Роз`яснити заявникові, що даний спір належить до юрисдикції місцевого загального суду та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.