Справа № 163/415/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6337/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 14 травня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Чишієм С.С., час проголошення судового рішення 16 год 29 хв у м. Любомлі, дата складання повного тексту судового рішення 20 травня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС №0181/20500/19 від 27.02.2019 у справі про порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України (далі МК України).

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 14.05.2019 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач під час митного оформлення транспортного засобу (товару) марки «FORD», модель «TOURNEO CUSTOM», номер кузова НОМЕР_1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/110309 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 39652,81 грн, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару.

Представником адвокатом Кривошей А.М., діючим за дорученням від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне рішення. Крім того, представник позивача у заяві від 29.06.2019 просив апеляційний розгляд провести без його участі.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що директором ПП «БРАТ», який одночасно виступав декларантом (митним брокером), громадянином України ОСОБА_1 , було подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/110309 від 18.12.2018, в графі 31 якої був вказаний товар - легковий автомобіль, бувший у використанні, марка «FORD», модель «TRANSIT CUSTOM», номер кузова НОМЕР_1 та заявлена ним за шостим методом із зазначеною вартістю 2800 євро.

Відповідно до декларації в митному режимі «імпорт» переміщувався товар - автомобіль легковий, що був у використанні, марки «FORD», модель «TRANSIT CUSTOM», номер кузова НОМЕР_1 , із зазначеною вартістю 2800 євро.

Згідно рахунку-фактури (INVOICE) №174/11L від 30.11.2018 продавцем автомобіля марки «FORD», модель «TRANSIT CUSTOM», номер кузова НОМЕР_1 виступала компанія «ARTA GROUP LLP», отримувачем - ПП «БРАТ».

У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (Certificat d'immatriculation) зазначено марка автомобіля «FORD», модель «Tourneo Custom», номер кузова НОМЕР_1 .

У довідці про ідентифікацію колісного транспортного засобу №03/12/18/14 від 03.12.2018, складеній судовим експертом Конкевичем Б.В., яка видана ПП «БРАТ», автомобіль вказано як «FORD», модель «Transit Custom».

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості 172 359,55 грн було нараховано та сплачено 61 411,24 грн митних платежів.

Згідно акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 22.12.2018 транспортний засіб з номером кузова НОМЕР_1 є автомобілем марки «FORD», модель «Tourneo Custom», показник одометра 256 496 км, хоча в додатковому аркуші до цього акту вказано модель «Transit Custom».

У службовій записці УАМП Волинської митниці №29/03-70-19-01-25 від 03.01.2019 зазначено, що за електронною митною декларацією №UA205090/2018/110309 митна вартість автомобіля марки «FORD», модель «Transit Custom», номер кузова НОМЕР_1 , становить 8750 євро. Загальна сума відповідних платежів згідно акту про проведення огляду транспортного засобу від 22.12.2018 склала 101 064,05 грн. Різниця розміру митних платежів становить 39 652,81 грн.

16.01.2019 інспектор Волинської митниці ДФС склав відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №0181/20500/19 за ст.485 МК України.

За змістом суті викладеного у протоколі порушення, ОСОБА_1 , директор ПП «БРАТ», який являється і декларантом (митним брокером), під час митного оформлення транспортного засобу марки «FORD», модель «Tourneo Custom», номер кузова НОМЕР_1 , за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/110309 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 39 652,81 грн, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару.

27.02.2019 заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В ОСОБА_2 М. прийняв оспорювану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що становить 118 958,43 грн.

У подальшому митне оформлення транспортного засобу марки «FORD», модель «TOURNEO CUSTOM», номер кузова НОМЕР_1 , було здійснено за декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2019/017442 від 04.02.2019, де декларантом була заявлена за шостим методом ціна даного транспортного засобу в розмірі 2800 євро.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що належних, допустимих і достатніх доказів про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, відповідачем не надано, що тягне за собою скасування постанови відповідно до п.1 ч.1 ст.531 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно ст.485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Зі змісту цієї норми слідує, що дії винної особи повинні характеризуватися такою формою вини як прямий умисел, а також переслідувати особливу мету - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз досліджених доказів, які б вказували на наявність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення свідчить про їх відсутність.

Об`єктивна сторона правопорушення, за яким позивача визнано винним, полягає у заявленні в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості автомобіля, хоча, які саме відомості в декларації віднесено до неправдивих, оспорювана постанова не містить.

Підставою для складання протоколу про порушення митних правил і доказами притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України, слугували акт про проведення огляду від 22.12.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, службова записка митниці.

У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу і на його задніх дверях визначено модель автомобіля «Tourneo Custom», а в декларації № UA205090/2019/ НОМЕР_2 автомобіль зазначено як «Ford» «Transit Custom».

Одержана від судового експерта довідка про визначення назви транспортного засобу та витяг з каталогу Schwacke давали позивачу достатні підстави визначити митну вартість відповідно до цієї декларації №UA205090/2019/110309.

Разом з тим, відмова митниці в митному оформленні транспортного засобу відповідно до картки №UA205090/2019/00913, де причиною прийняття митницею такого рішення вказано складення протоколу про порушення митних правил, стало виключною підставою для оформлення нової митної декларації №UA205090/2019/017442, визначення іншої митної вартості та різниці в митних платежах.

Такі дії митниці відповідають її компетенції відповідно до ст.54 МК України, однак не дають достатніх підстав для висновку про наявність в діях позивача умислу на заниження митної вартості та розміру митних платежів. При цьому, за обома деклараціями було застосовано шостий резервний метод визначення митної вартості, а митниця не ставила під сумнів подані до митного контролю документи, в тому числі інвойс №174/11L.

Отже, аналіз доказів по справі свідчить, що належних, допустимих і достатніх доказів про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, не було здобуто, при цьому відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийняття оспорюваної постанови.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що згідно фактичних обставин у сторін існували об`єктивні труднощі у визначенні вірної моделі автомобіля, при цьому позивачем не вживалося умисних дій для ненадання митному органу невірної назви автомобіля. Автомобіль був наданий для огляду відповідачу, останньому також були представлені всі наявні у декларанта документи.

Також сторони для визначення митної вартості автомобіля брали за основу вартість аналогічних транспортних засобів, які продаються на схожих ринках.

Для доведення правильного числового визначення митної вартості Волинською митницею ДФС доказів не представлено.

Згідно п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною першою статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ №UA205090/2019/017442 від 04.02.2019, в якій митна вартість автомобіля визначена за шостим резервним методом.

В порядку ст.55 МК України митниця коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводила, відповідне рішення в матеріалах справи відсутнє.

Відтак самостійне визначення управлінням адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС розміру таких платежів не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості, через що відповідна службова записка є недопустимим доказом.

Отже, сукупність наведених обставин дає підстави для визнання оспорюваної постанови протиправною та її скасування.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 14 травня 2019 року по справі №163/415/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 11.07.2019.