Справа № 160/5303/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Справа № 160/5303/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
07.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 07.08.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
27.06.2018 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 07.08.2018 року звернувся із заявою до Головного управління щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідний страховий стаж для призначення пенсії у 2018 році складав 25 років. До заяви про призначення пенсії позивачем було надано: ксерокопії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, ксерокопію трудової книжки ( розпочато з 10.02.1993 року); довідку Пролетарсько-Будьонівського об`єднаного військового комісаріату від 15.08.2008 року № 1/571; довідку ЗАТ Шахтоуправління «Донбас» від 14.08.2008 року № 3297 про підтвердження наявного трудового стажу; довідку ЗАТ Шахтоуправління «Донбас» від 14.08.2008 року № 3297а про перейменування; довідку Державне ВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України» від 12.12.2011 року №411/6 про підтвердження наявного трудового стажу; ксерокопію наказу ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» № 13 від 17.02.2011 року щодо вдосконалення структури ВАТ «Трест Донецьшахтопроходка і скорочення окремих посад та професій; довідку ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 03.11.2011 року № 02/416 про підтвердження наявного трудового стажу; ксерокопію наказу № 68 від 22.12.1977 року; архівну довідку № А-75/37 від 04.10.2010 року 3 шт.; довідку ВАТ «Трест Донецкшахтопроходка» від 03.09.2009 року № 215 про заробітну плату; довідку ВАТ «Трест Донецкшахтопроходка» від 03.09.2009 року № 216 про заробітну плату; архівну довідку № А-75/37 від 04.10.2010 року; ксерокопію листа управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька № 05-20/365 від 02.09.2005 року. Позивачем подано ксерокопію трудової книжки, яку розпочато 10.02.1993 року. Під час розгляду ксерокопії трудової книжки не зараховано наступні періоди: з 09.12.1996 року по 09.12.1997 року (запис 3-4), оскільки при звільненні відсутнє посилання на статтю КЗоТ України, чим порушено вимоги п. 2.26 Інструкції. Крім того, при звільненні запис завірено печаткою підприємства, на якій відсутній код ЄДРПОУ (з 21.09.1998 по 13.07.1999 (запис 5-6)). Довідки, які надані позивачем для підтвердження стажу підлягають обов`язковому підтвердженню та перевірці, оскільки відсутні записи в трудові книжці. Для підтвердження пільгового стажу роботи позивача Головне управлінння зверталось із запитами до Головного управління ПФУ в Донецькій області Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 8704/02-3 повідомлено про те, що надати довідки про роботу на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає можливості оскільки підприємства знаходяться на тимчасово непідконтрольній території України, де органи державної влади тимчасово не виконують свої повноваження та не мають доступу до місця зберігання архівів. Таким чином відповідач вважає, що позивачу правомірно та на законних підставах відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 07.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідачем не зараховано наступні періоди роботи позивача:
- з 15.11.1976 року по 11.11.1978 року період проходження служби в Збройних Силах,
- періоди роботи з 09.12.1996 року по 09.12.1997 року та з 21.09.1998 року по 13.07.1999 року в КСП «Лозуватка», у зв`язку з відсутністю при звільненні посилання на статтю КЗоТ України, а також завірення запису про звільнення печаткою підприємства, на якій відсутній код ЄДРПОУ;
- періоди роботи з 09.08.1976 року по 03.11.1976 року та з 30.12.1978 року по 09.08.1979 року на ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», з 27.08.1979 року по 01.08.1981 року та з 11.03.1992 року по 26.10.1992 року на ДВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України», з 05.08.1981 року по 10.10.1988 в Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні «Трест Донецькшахтопроходка», з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання - в пільговий стаж за Списком № 1 не зараховано у зв`язку з відсутністю можливості перевірити уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу через те, що зазначені підприємства, якими видавались такі довідки знаходяться на тимчасово непідконтрольній території України, де органи державної влади тимчасово не виконують свої повноваження та не мають доступу до місця зберігання архівів.
При цьому до загального стажу позивача було зараховано періоди роботи з 10.02.1993 року по 20.10.1996 року, з 20.07.1999 року по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року по 23.12.2001 року.
Таким чином, страховий стаж ОСОБА_1 за підрахунками Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області склав 6 років 1 місяць 15 днів.
Не погоджуючись із таким розрахунком страхового стажу позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058).
Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 5 Закону № 1058, винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788) , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Позивачем в позовній заяві ставиться, серед іншого, питання про зарахування періодів роботи з 09.08.1976 року по 03.11.1976 року та з 30.12.1978 року по 09.08.1979 року на ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», з 27.08.1979 року по 01.08.1981 року та з 11.03.1992 року по 26.10.1992 року на ДВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України», з 05.08.1981 року по 10.10.1988 року в Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні «Трест Донецькшахтопроходка», з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання - до пільгового стажу за Списком № 1.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Підставою для не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 09.08.1976 року по 03.11.1976 року та з 30.12.1978 року по 09.08.1979 року на ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», з 27.08.1979 року по 01.08.1981 року та з 11.03.1992 року по 26.10.1992 року на ДВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України», з 05.08.1981 року по 10.10.1988 в Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні «Трест Донецькшахтопроходка», з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання стала неможливість здійснення перевірки достовірності інформації, наведеної в наступних довідках:
- довідка ЗАТ Шахтоуправління «Донбас» від 14.08.2008 року № 3297 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній;
- довідка Державного ВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України» від 12.12.2011року № 411/6 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній;
- довідка ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 03.11.2011 року № 02/416 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній;
- архівна довідка від 04.10.2010 року № А-75/37 про підтвердження пільгового періоду роботи з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року.
Як вбачається з матеріалів справи, довідка ЗАТ Шахтоуправління «Донбас» від 14.08.2008 року № 3297 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ОСОБА_1 про те, що зазначена особа працювала повний робочий день в ДВАТ ШУ «Донбас» у період:
- з 09.08.1976 року по 03.11.1976 року та з 30.12.1978 року по 09.08.1979 року виконував підземні роботи з повним підземним робочим днем, за професією, учня кріпильника ремонту та гірника по ремонту гірничих виробок що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, підстава постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, пільговий стаж складає 10 місяців 3 дні.
Довідка Державного ВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України» від 12.12.2011 року № 411/6 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ОСОБА_1 про те, що зазначена особа працювала повний робочий день в ДВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України» за період:
- з 27.08.1979 року по 01.08.1981 року виконував роботи з повним підземним робочим днем в шахті за професією, посадою ученика гірника очисного забою та гірника очисного забою, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, підстава постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року;
- з 11.03.1992 року по 26.10.1992 року виконував роботи з повним підземним робочим днем в шахті за професією,посадою гірника очисного забою, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 код 1010100а, підстава постанова Кабінету Міністрів України № 10 від 26.01.1991 року.
Довідка ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 03.11.2011 року № 02/416 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ОСОБА_1 про те, що зазначена особа працювала повний робочий день в Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні «Трест Донецькшахтопроходка» за період:
- з 05.08.1981 року по 10.10.1988 року виконував підземні роботи з повним робочим днем під землею за професією проходчика, що передбачена Списком № 1 розділ І підрозділ 1, підстава постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, пільговий стаж складає 7 років 2 місяці 5 днів.
Архівна довідка від 04.10.2010 року № А-75/37, видана Архівним відділом Донецької міської ради, ОСОБА_1 по факту підтвердження пільгового стажу роботи в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання за період з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року на посадах гірника по ремонту гірничих виробок, проходчика. Зазначені відомості підтверджуються ксерокопією особистої картки ОСОБА_1 форма № Т-2 та архівною довідкою від 04.10.2010 року № А-75/37 про спуски в шахту і підйоми ОСОБА_1 за період з жовтня 1988 року по травень 1990 року.
Посади гірника по ремонту гірничих виробок та проходчика передбачені Списком № 1 розділ І підрозділ 1, підстава постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року та підтверджені наказом № 167 «К» від 27.11.1997 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці».
При цьому, суд зауважує, що будь-які посилання на невідповідність вказаних вище довідок діючому законодавству з боку відповідача відсутні. Також відповідачем не наведено жодних обґрунтованих підстав вважати, що відомості, які зазначені у таких уточнюючих довідках є недостовірними або неточними.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.
Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно з частиною 1 статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Частиною 3 статті 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.
Відповідно до Додатку 1 Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Донецьк відноситься до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Положеннями частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить у залежність особу щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та призначення пенсії. За таких обставин посилання відповідача на неможливість проведення перевірки достовірності інформації, наведеної в довідках про стаж роботи, суд не приймає до уваги.
При цьому, суд зазначає, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.
Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах.
Та обставина, що архівні документи шахт знаходяться на непідконтрольній українській владі території, у зв`язку з чим, відповідач не має можливості перевірити достовірність видачі ним уточнюючих довідок про пільговий характер роботи позивача, не спростовує наявність у позивача пільгового стажу.
З огляду на викладене, суд проходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи з 09.08.1976 року по 03.11.1976 року та з 30.12.1978 року по 09.08.1979 року на ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», з 27.08.1979 року по 01.08.1981 року та з 11.03.1992 року по 26.10.1992 року на ДВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України», з 05.08.1981 року по 10.10.1988 в Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні «Трест Донецькшахтопроходка», з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання.
Щодо зарахування вказаних періодів роботи в подвійному розмірі суд зазначає наступне.
Згідно ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де:
ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.
Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
З урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стаж роботи позивача в період з 09.08.1976 року по 03.11.1976 року та з 30.12.1978 року по 09.08.1979 року на ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», з 27.08.1979 року по 01.08.1981 року та з 11.03.1992 року по 26.10.1992 року на ДВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України», з 05.08.1981 року по 10.10.1988 в Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні «Трест Донецькшахтопроходка», з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання підлягає зарахуванню до загального страхового стажу в подвійному розмірі.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження служби в Збройних Силах з 15.11.1976 року по 11.11.1978 року суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження факту проходження служби в Збройних Силах з 15.11.1976 року по 11.11.1978 року позивачем до органів Пенсійного фонду надавалась довідка Пролетарсько-Будьонівського об`єднаного військового комісаріату від 15.08.2008 року № 1/571, в якій зазначено, що ОСОБА_1 знаходився за на службі у Збройних Силах з листопада 1976 року по 11 листопада 1978 року.
Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до абз.2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому відповідачем не зазначено жодних підстав для неврахування довідки Пролетарсько-Будьонівського об`єднаного військового комісаріату від 15.08.2008 року № 1/571, згідно якою позивач в період з листопада 1976 року по 11 листопада 1978 року проходив службу у Збройних Силах.
З огляду на викладене, суд проходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи позивача період проходження служби у Збройних Силах протягом листопада 1976 року по 11 листопада 1978 року.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 09.12.1996 року по 09.12.1997 року та з 21.09.1998 року по 13.07.1999 року в КСП «Лозуватка» суд зазначає наступне.
Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 09.12.1996 року він був прийнятий на роботу в КСП «Лозуватка» П`ятихатського району на посаду електрозварника та був звільнений з неї за власним бажанням 09.12.1997 року. 21.09.1998 року він також був прийнятий на роботу в КСП «Лозуватка» П`ятихатського району на посаду електрозварника та був звільнений з неї за власним бажанням 13.07.1999 року.
Відповідачем не зараховано вказані періоди роботи у зв`язку з тим, що при звільненні відсутнє посилання на статтю КЗпП України, а також запис про звільнення завірений печаткою підприємства, на якій відсутній код ЄДРПОУ.
Надаючи оцінку вказаний доводам відповідача суд зазначає наступне.
Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до п. 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 2.27 вказаної Інструкції визначено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номерзапису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
Відповідно до п.4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи позивача з 09.12.1996 року по 09.12.1997 року та з 21.09.1998 року по 13.07.1999 року в КСП «Лозуватка», відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачем протиправно та без достатніх на те підстав не було зараховано до стажу роботи позивача (в тому числі пільгового стажу за Списком № 1) періоди роботи з 09.08.1976 року по 03.11.1976 року та з 30.12.1978 року по 09.08.1979 року на ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас», з 27.08.1979 року по 01.08.1981 року та з 11.03.1992 року по 26.10.1992 року на ДВАТ «Шахта імені 60-річчя Радянської України», з 05.08.1981 року по 10.10.1988 в Першому шахтопрохідницькому будівельному управлінні «Трест Донецькшахтопроходка», з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року в Управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничо-шахтного обладнання, з 09.12.1996 року по 09.12.1997 року та з 21.09.1998 року по 13.07.1999 року в КСП «Лозуватка», а також період проходження військової служби у лавах Збройних Сил з листопада 1976 року по 11 листопада 1978 року.
Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди роботи до стажу роботи позивача (в тому числі й пільгового стажу за Списком № 1), який надає право на призначення пенсії підлягають задоволенню.
При цьому суд зазначає, що при обчисленні загального страхового стажу позивача для призначенні пенсії за віком періоди роботи 09.08.1976 року по 03.11.1976 року, з 30.12.1978 року по 09.08.1979 року, з 27.08.1979 року по 01.08.1981 року, з 11.03.1992 року по 26.10.1992 року, з 05.08.1981 року по 10.10.1988 року, з 18.10.1988 року по 08.05.1990 року, на підставі ч. 3 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" повинні бути зараховані у подвійному розмірі.
Щодо позовних вимог в частині призначення здійснити призначення пенсії за віком з 07.08.2018 року й виплату нарахованих сум пенсії суд зазначає наступне.
Відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, на теріторіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.
Таким чином, суд вважає таким, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.08.2018 року, оскільки це є повноваженнями Пенсійного фонду України.
Проте, суд вважає за можливе, згідно положень ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог з метою захисту прав позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 07.08.2018 року з урахуванням висновків суду зазначених в цьому рішенні.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
При цьому відповідачем не доведено належними доказами правомірності своєї відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, з урахуванням чого суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у відповідності до чого підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 576,30 грн. (75%).
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна