Справа № 216/190/19(2-а/214/148/19)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2019 року м. Дніпросправа № 216/190/19
провадження №2-а/214/148/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року (суддя Гринь Н.Г., дата складання повного тексту 28.05.2019р.) у справі №216/190/19 (провадження №2-а/214/148/19) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зайцева Олександра Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії НК №363700 від 14.12.2018 року, винесену поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зайцевим Олександром Васильовичем про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про те, що 14.12.2018 року відповідачем відносно нього складено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає неправомірною, посилаючись на наступне. Так, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки зупинка транспортного засобу, на думку позивача, ним була здійснена не в зоні дії знаку 3.34. Крім цього, вказує, що така зупинка була вимушена, так як у пасажира, який знаходився в автомобілі позивача, погіршилось самопочуття, тому позивач був вимушений зупинитися у стані крайньої необхідності, про що також ним було повідомлено відповідача, однак вказані пояснення останнім були проігноровані. Також, позивач вказує на недотримання відповідачем встановленого ст.278,279 КУпАП порядку підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та процедури розгляду справи. Крім цього, за позицією позивача, відповідачем неправомірно винесено спірну постанову на місці зупинки автомобіля позивача, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке зафіксовано в оскарженій

постанові, підтверджено належними та допустимими доказами, а саме відеозаписом, долученим відповідачем до матеріалів справи, що свідчить про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом усіх обставин справи, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити. Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що під час вирішення справи судом першої інстанції не надано належної оцінки аргументам позивача, наведеним у позові, стосовно того, що зупинка ним була здійснена фактично у стані крайньої необхідності. Крім цього, позивач не погоджується з висновками суду, що наданий відповідачем відеозапис підтверджує факт порушення позивачем вимог 33.3.34 ПДР України, а саме стоянку в зоні дії знаку 3.34, оскільки у присутності позивача, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а ні відповідачем, а ні будь-яким іншим поліцейським, які знаходились в автомобілі патрульної поліції разом з відповідачем, будь-які заміри відстані від місця зупинки автомобіля позивача до дорожнього знаку не проводились.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 14 грудня 2018 року поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зайцевим Олександром Васильовичем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №363700, згідно якої 14.12.2018р. о 13-15 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Geely GC6, номерний знак НОМЕР_1 , в місті Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, буд.13, здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.34 (зупинку заборонено), чим порушив вимоги п.33.3.34 ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Стосовно аргументів позивача, які викладені ним в позовній заяві, щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи, а саме розгляду справи за місцем зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідачем правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його скоєння.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. (справа №5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджуються вимоги ч.4 ст.258 постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Щодо правомірності та обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, порушення вимог дорожніх знаків, правил стоянки створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Geely GC6, номерний знак НОМЕР_1 , в місті Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, буд.13, здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.34 (зупинку заборонено), чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення, відповідачем долучено до матеріалів адміністративної справи диск з відеозаписами з місця події, фото, дослідивши які, суд першої інстанції погодився з позицією відповідача, що вказані матеріали підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке зафіксовано у спірній постанові.

З вказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до Розділу 3.33 (заборонні знаки) Правил дорожнього руху України дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знаку 3.34 може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знаку 3.34 з табличкою 7.2.3.

Проаналізувавши надані відповідачем фото та відеоматеріали судом апеляційної інстанції встановлено, що зона дії знаку 3.34, за стоянку у зоні дії якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, розповсюджується на протязі 100 метрів від його встановлення.

Разом з тим, з дослідженого відеоматеріалу не вбачається того, що у присутності позивача, саме у день складання спірної постанови 14.12.2018 року, відповідачем здійснювався замір відстані від місця стоянки автомобіля позивача до дорожнього знаку 3.34.

Наданий відповідачем фотоматеріал також не може свідчити про порушення позивачем вимог ПДР, оскільки на ньому видно лише дорожній знак 3.34 та службовий автомобіль патрульної поліції, автомобіль же позивача на фото не міститься.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до норм встановлених статтею 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладені норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову серії НК №363700 від 14.12.2018 року слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року по справі №216/190/19 (провадження №2-а/214/148/19) - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №363700 від 14.12.2018 року, винесену поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зайцевим Олександром Васильовичем - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09.07.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк