Справа № 320/6640/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6640/18 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Федотова І.В.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

представника позивача: ОСОБА_4;

представника відповідача: Чайковського Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з позовом до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.06.2016 № 28/13-02.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем визначено податкове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн., однак позивач вважає таке податкове повідомлення-рішення протиправним, у зв`язку з чим, звернулась до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 22.06.2015 № 28/13-02.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки в 2016 році об`єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. (750*1378,00 грн.).

Відповідно до Переліку транспортних засобів, що підлягають оподаткуванню в 2016 році, отриманого від Міністерства економічного розвитку і торгівлі, автомобіль позивача є об`єктом оподаткування протягом п`яти років. Відповідно до розрахунку середньоринкова вартість автомобіля в 2016 році перевищувала 750 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої на 01.01.2016 р.

Таким чином, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем не на підставі та не у межах повноважень, наданих йому чинним законодавством.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом № 2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області від 05.11.1996.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки Lexus, модель - LX 570, об`єм циліндра двигуна - 5 690 куб.см., тип палива - S, 2010 року випуску.

Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 28/13-02 від 22.06.2016, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн.

На думку позивача, таке податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства та є таким, що порушує її права й законні інтереси, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до адміністративного суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, наявного в матеріалах справи, ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Lexus, модель - LX 570, об`єм циліндра двигуна - 5 690 куб.см., тип палива - S, 2010 року випуску, а отже вказаний автомобіль не входить до переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно), а відтак автомобіль позивача не є об`єктом оподаткування відповідно до оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким, зокрема, викладено в новій редакції ст. 267 ПК України та введено новий транспортний податок.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Базою оподаткування відповідно до пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України регламентовано, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (ст. 9 ПК України).

Поміж тим, відповідно до п. 9.4 ст. 9 ПК України встановлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У ст. 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп. 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 ПК України.

Так, відповідно до ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок згідно з ПК України є місцевим податком.

Особливістю місцевих податків та зборів є те, що вони установлюються конкретною сільською, селищною, міською радою, але в межах тих податків та зборів, що передбачені пп. 4.2, 4.4, 10.4 ПК України.

Відповідно до вимог пп. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Як вбачається з пп. 12.3.1 - 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначені ст. 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів визначені в п. 12.4 ст. 12 ПК України.

Зокрема, до повноважень місцевих рад належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Згідно з вимогами п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (далі - Закон № 909), який набрав чинності 01.01.2016, внесено зміни до ПК України щодо об`єкту оподаткування транспортним податком.

Згідно з вимогами пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (у редакції Закону № 909) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Враховуючи те, що Законом № 909 не встановлювався новий транспортний податок, а також те, що його ставка не змінювалась, з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2017 № 928-VIII (далі - Закон № 928) мінімальна заробітна плата з 01.01.2016 становила 1 378,00 грн.

Отже, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році є легкові автомобілі з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно), середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2016 становить не менше 1 033 500,00 грн. (1 378,00 грн. х 750).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком (далі - Методика).

Відповідно до п. 2 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у п. 3 Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (далі - Порядок), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Відповідно до вимог п. 3 Порядку, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де:

Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Пунктом 5 Методики регламентовано, що ідентичними є транспортні засоби, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; тип коробки передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; технічні характеристики.

Розбіжності можуть стосуватися комплектності та укомплектованості, пробігу та технічного стану.

Відповідно до п. 13 Методики Мінекономрозвитку згідно Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абз. 1 цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Пунктом 14 Методики визначено, що Мінекономрозвитку забезпечує режим роботи офіційного веб-сайту, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість транспортних засобів шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску та пробіг, а також роздрукувати зазначену інформацію з реквізитами Міністерства.

Аналіз наведених положень Методики та Порядку свідчить про врахування при розрахунку середньоринкової вартості транспортних засобів певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду у справі № 810/2454/16 від 13.06.2018.

Оскільки, необхідна інформація про автомобіль у матеріалах справи була відсутня, суд першої інстанції ухвалою від 14.12.2018 витребував у Мінекономрозвитку інформацію щодо середньоринкової вартості транспортного засобу марки Lexus, модель - LX 570, об`єм циліндра двигуна - 5 690 куб.см., тип палива - S, 2010 року випуску, дата реєстрації 04.08.2011, який належить на праві власності ОСОБА_3 , станом на 01.01.2016.

На виконання зазначеної ухвали, Мінекономрозвитку надало письмові пояснення, в яких зазначило, що 1 000 куб. см є еквівалентом 1 літру, а тому об`єм циліндрів двигуна автомобіля 5 690 куб. см з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 5,7 літра.

Вказало, що середньоринкова вартість легкового автомобіля Lexus LX 570 з об`ємом циліндрів двигуна 5,7 літра, бензин, автоматичною коробкою переключення передач до 5 років експлуатації станом на 01.01.2016 становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, наявного в матеріалах справи, ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Lexus, модель - LX 570, об`єм циліндра двигуна - 5 690 куб.см., тип палива - S, 2010 року випуску, а, отже, вказаний автомобіль не входить до переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

З наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що автомобіль позивача не є об`єктом оподаткування відповідно до оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 22.06.2016 № 28/13-02, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн. відповідачем винесено протиправно, а отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що судом першої інстанції допущено помилку в даті прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а саме помилково зазначено 2015 рік замість вірного 2016 року. Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції не має повноважень щодо внесення виправлень в рішення суду першої інстанції. Натомість вказана помилка може бути виправлена шляхом звернення позивача із відповідною заявою про виправлення помилки до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що правовій оцінці в даній справі підлягає податкове повідомлення-рішення від 22.06.2016 р. № 28/13-02.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

І.В.Федотов

Повний текст постанови виготовлено 08.07.2019 р.