Справа № 360/2411/19
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року справа №360/2411/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Первомайськвугілля" на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 р. у справі № 360/2411/19 (головуючий І інстанції О.В. Ірметова) за позовом Державного підприємства «Первомайськвугілля» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправним та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Приходько Володимир Олександрович (далі адвокат, представник позивача, Приходько В.О.), який представляє Державне підприємство «Первомайськвугілля»" (далі - позивач, ДП «Первомайськвугілля») звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати постанови від 30 травня 2019 року ЗВП № 49482994 про опис та арешт майна (коштів) боржника відокремленого підрозділу шахти "Карбоніт" ДП "Первомайськвугілля" (а.с.4-11).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 3 ч. 4 с.169 КАС України (а.с.1).

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ордер наданий до позовної заяви заповнений на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України та відповідні поля заповнені автоматично, згідно Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України 12.04.2019 № 41 (далі Положення № 41). Факт заповнення ордеру адвокатом Приходько В.О. не повинен був викликати сумнів у суду. Суд не був позбавлений можливості самостійно перевірити відомості відносно адвоката в ЄРАУ за допомогою ордеру. Ордер містить відомості, що діяльність адвоката здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Суд не застосував принцип офіційного з`ясування обставин у справі, передбачений ст.. 9 КАС України, не виконав обов`язку щодо з`ясування та витребування у позивача доказів про наявність права особи на підписання позовної заяви. Таким доказом є договір про надання правової допомоги. Суд мав правові підстави залишити позовну заяву без руху та надати позивачу час на надання доказів щодо наявності чи відсутності повноважень особи, яка підписала позовну заяву (а.с.20-26).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Суд першої інстанції в обґрунтування ухвали про повернення позовної заяви зазначив, що позовну заяву від ДП "Первомайськвугілля" підписано адвокатом Приходько Володимиром Олександровичем. На підтвердження своїх поноважень адвокат надав ордер серії ВВ № 1000252 від 06 червня 2019 року. Разом з цим, ордер на надання правничої (правової) допомоги не містить всіх необхідних реквізитів, відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36 (далі Положення № 36), а саме номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане, а також підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності

Згідно ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Позовна заява подана та підписана адвокатом Приходько В.О., як представником ДП "Первомайськвугілля".

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної особи.

Згідно п. 4 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини 1, 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За частиною 2 зазначеної статті, ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Пунктом 1 Рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 «Про затвердження Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції», керуючись статтею 55 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", розділом II Положення про Раду адвокатів України, Регламентом Ради адвокатів України, затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції.

За пунктом 6 вказаного Рішення, визнано таким, що втратило чинність Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, крім Додатка № 1 до Положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, та пункту 18 Положення, які діють до 01 січня 2022 року.

За п. 1 Положення № 41, положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань / адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

Згідно пункту 2-4 Положення № 41, ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України.

В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).

Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до п.9 Положення №41, ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

За п.11 Положення №41, ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Відповідно до підпункту 12.5, 12.10 пункту 12 Положення № 41, ордер містить наступні реквізити: номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат").

Проте, за положенням пп. 12.14 п.12 Положення, реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.

Пунктом 15 Положення № 41 визначено, що відповідальність за достовірність вказаних в ордері даних несе адвокат (особа, яка видала ордер). У ордері на надання правової допомоги, який видається адвокатом або адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, не заборонено здійснювати виправлення і дописки, у разі якщо обсяг повноважень адвоката змінюється в межах такого договору.

Отже, на час подання позову, укладання договору про надання правової допомоги та видання ордеру, Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, на яке посилався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, втратило чинність у зв`язку з затвердженням Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції. Проте, відповідні вимоги щодо наявності обов`язкових реквізитів, зокрема, номеру посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане та підпису адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності, залишились тими ж.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, поповноваження представника, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналами (належним чином завіреними копіями): ордеру, виданого на ведення справи в суді чи договору і свідоцтва або довіреності.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

На підтвердження наявності повноважень на ведення справи до позовної заяви суду було надано ордер серії ВВ № 1000252 від 06 червня 2019 року, який виданий адвокатом Приходько В.О., що здійснює адвокатську діяльність індивідуально (а.с.52).

Проте, в порушення п. 4, 9, пп. 12.5, 12.10 п. 12 Положення № 41, ордер не було підписано та посвідчено печаткою адвоката який здійснює свою діяльність індивідуально та не зазначено номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане.

Крім того, при зверненні до суду з позовом у матеріалах справи був відсутній будь-який документ, який би підтверджував рішення позивача реалізувати своє право на звернення до суду не самостійно, а через представника адвоката.

Суд зазначає, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 КАС України та статті 10 Закону №1402-VIII) передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Правова позиція аналогічного змісту відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 №9901/847/18.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З аналізу наведених норм вбачається, що позовна заява повертається якщо вона підписана особою, яка не має права її підписувати.

Враховуючи, що адвокат, як представник позивача, яким підписано позовну заяву, не надав належного підтвердження своїх повноважень щодо його представництва у суді та права підпису процесуальних документів, а саме, всупереч вимогам чинного законодавства до суду подано ордер не підписаний адвокатом та у якому не зазначено номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане, то суд першої інстанції повертаючи позовну заяву, на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС, як таку, що підписана особою, яка не має права її підписувати, не допустив порушень норм процесуального права.

Міркування і твердження позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС повернення позовної заяви з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені на здійснення представництва,не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на судовий захист шляхом судового розгляду справи учасником справи особисто або через представника.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Первомайськвугілля" на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 р. у справі № 360/2411/19 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 р. у справі № 360/2411/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 09 липня 2019 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді: Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць