Справа № 154/1640/19
Суддя: Лященко О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

08 липня 2019 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі Вараниці А.П.

з участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Мороза Олеся Васильовича та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

23 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №1 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Мороза О.В. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що 14 травня 2019 року поліцейським роти №1 БУПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Морозом О.В. було винесено постанову серія НК №338332 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень.

Як вказано у постанові, 14.05.2019 року о 10 годині 11 хвилин на а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне, 18+500м, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ перевищив допустиму швидкість 50км/год, а саме рухався із швидкістю 89км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом Trucam ТС000798.

Зазначені дії відповідача вважає протиправними, а постанову незаконною, такою що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. Обгрунтовує свої доводи наступним.

14 травня 2019 року він рухався в транспортному засобі MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , проїжджаючи в напрямку з м.Володимир-Волинський до м.Луцьк, де і був зупинений відповідачем, який підійшов до автомобіля позивача, звинуватив в скоєнні правопорушення, а саме перевищення швидкості, та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ.

Оскільки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ відповідач вимагав незаконно, тому пред`явив лише водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію ТЗ.

Відповідач не погодився з такими доводами та почав погрожувати притягненням до адміністративної відповідальності за ненадання йому полісу обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ. Після чого, зрозумівши упередженість відповідача під час розгляду справи, щодо правопорушення зазначеного в постанові НК №338332, показав поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ.

Будучи незгідним з обвинуваченнями поліцейського, він висловив клопотання про перенесення розгляду справи за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення в присутності його правозахисника, однак в задоволенні цього клопотання йому було відмовлено.

Переглянувши надані документи, відповідач відразу почав виносити постанову, відмовившись об`єктивно розглядати справу по суті, згідно з його клопотанням. Будь-якої підготовки до розгляду справи надано не було, не були вирішені клопотання, не були належно дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи і свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Складання постанови серія НК №338332 здійснювалось без його присутності в службовому ТЗ поліцейських. У зв`язку з тим, що було затягування цієї процедури в часі, а він поспішав, тому що перевозив хвору 6-ти місячну дитину до лікарні, тому підійшов до відповідача та попросив після її складення направити постанову поштою.

Оскаржувану постанову вважає незаконною, оскільки визначення відповідачем місця зупинки ТЗ, зазначеного в постанові серія НК №338332 не відповідають дійсності, оскільки ознак забудованої території навколо не спостерігалось. Крім цього, є підстави вважати незаконним виконання службових обов`язків відповідачем в зазначений час в місці зупинки ТЗ оскільки фактично відмовлено в можливості особисто переконатися чи призначений відповідач добовим наказом до виконання своїх службових обов`язків, саме на ділянці дороги біля м. Володимир-Волинський та в спосіб не патрулювання на автомобілі, а стоячи на узбіччі дороги з незрозумілим приладом в руках, хоча його підрозділ знаходиться в м. Луцьк. Вважає, що твердження відповідачем, про начебто, перевищення швидкості руху є невірним та незаконним і не може бути допустимим та неналежним доказом, оскільки невідомо, яким технічним приладом здійснювалася відео фіксація мого ТЗ та чи визначений цей прилад наказом MBС, як такий, якому надано дозвіл до застосування поліцією в відповідних дозволених законом режимах та умовах відео фіксації швидкості ТЗ. Оскільки відповідач під час відео фіксації тримав прилад в руках, то очевидно присутня наявність впливу на цей пристрій ззовні з боку відповідача (можливість переміщення приладу, що не може відповідати параметрам налаштувань приладу для автоматичного застосування, зокрема такого параметру як ефект косинуса, у випадку якщо це Trucam ТС000798, розрахунок якого впливає на результат визначення швидкості руху тощо), тому не з`ясовано, на якій підставі технічний пристрій для відео фіксації використовувався в неавтоматичному (ручному) режимі та яким нормативно-правовим актом керувався відповідач при застосуванні цього технічного приладу саме в неавтоматичному (ручному) режимі, оскільки такі дії суперечать ч.1 ст.40 ЗУ «Про національну поліцію». Нормативно-правовий акт, який дозволяє застосовувати фото- і відеотехніку в неавтоматичному (ручному) режимі, а також використовувати інформацію, отриману із фото- і відеотехніки, що отримана в неавтоматичному (ручному) режимі в даному випадку відсутній. Тому очевидно, що відповідач не мав права застосовувати технічний засіб призначений для відео фіксації швидкості руху ТЗ саме в ручному режимі та в місці, яке не визначене дорожнім знаком 5.70. Складання постанови серія НК №338332 здійснювалось без його присутності в службовому ТЗ поліцейських, що є порушенням ст. 268 КУпАП.

Просить визнати протиправними дії поліцейським роти №1 БУПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Морозом Олесем Васильовичем та скасувати постанову серія НК №338332 від 14 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а зазначену справу про адміністративне правопорушення закрити. Винести окрему ухвалу, відносно відповідача - поліцейським роти №1 БУПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Морозом Олесем Васильовичем, щодо вжиття заходів до нього дисциплінарного впливу, за грубі порушення вимог закону і неналежного виконання професійних обов`язків та направити її до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, встановивши строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, а ухвалою цього ж суду від 13 червня 2019 року залучено до участі в справі у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідачі, не погоджуючись з даним адміністративним позовом, подали до суду відзиви, просять відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

У судовому позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити в повному обсязі.

У судове засідання представники відповідачів повторно не з`явилися. Про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавали.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, згідно ст.288 ч.1 п.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.289 КУпАП, ст.286 ч.2 КАС України скаргу на рішення (постанову) по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови серії НК №338332 від 14 травня 2019 року, винесеної поліцейським роти №1 БУПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Морозом О.В., 14.05.2019 року о 10 годині 11 хвилин на а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне, 18+500м, (м.Володимир-Волинський) водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ перевищив допустиму швидкість 50км/год, а саме рухався із швидкістю 89км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом Trucam ТС000798, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено штраф 255 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено ті обставини, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з п.1.10 ПДР України, населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 , 5.46 , 5.47 , 5.48 .

Суд, дослідивши доводи сторін, та надані на їх підтвердження докази, дослідивши відеозаписи, надані позивачем та відповідачем, приходить до наступного висновку.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІІІ (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи,в тому числі: про порушення правил дорожнього руху,правил,що забезпечують безпеку руху транспорту,правил користування засобами транспорту(зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126 КУпАП).

Органи Національної поліції мають повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції,та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р.ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Таким чином, відповідач в даному випадку правомірно відхилив клопотання позивача про перенесення розгляду справи та розглянув справу на місці зупинки автомобіля, а тому при винесенні постанови інспектором не було вчинено дій щодо порушення вимог щодо процедури розгляду справи та не було проігноровано порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП, про що зазначає позивач.

Стосовно доводів позивача про незаконність вимоги відповідача надати йому разом з іншими документами поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, то вказана вимога не є предметом оскарження у даній справі, оскільки це порушення ПДР позивачу не вмінене.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Разом з тим, суд вважає, що з наданих доказів не можливо встановити точне місце події. Так, з наданого відповідачем відеозапису, зробленого за допомогою приладу Trucam ТС000798, не можливо встановити рух автомобіля позивача в межах населеного пункту в розумінні ПДР України.

Окрім цього, на думку суду мало місце використання несертифікованого вимірювача швидкості TRUCAM LT20/20.

Як встановлено у судовому засіданні, вимірювання швидкості руху автомобіля позивача проводилося за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM серійний номер № ТС000798.

Як видно із документів, що містяться у матеріалах справи, лазерний вимірювач швидкості TruCAMLTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. Крім цього, на зазначений тип лазерного вимірювача швидкості (LTI 20/20 TruCAM серійний номер ТС000798) Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України видано експертний висновок, що діє до 27.09.2021. Також, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11919, що діє до 25.09.2019, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год і ± 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год (а.с.26-29). Тому, лазерний вимірювач TruCamLTI 20/20 (серійний номерТС000798) є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів.
Таким чином, доводи позивача про те, що вимірювання швидкості руху автомобіля було проведено за допомогою не сертифікованого технічного засобу, не знайшли свого підтвердження в суді та спростовані відповідачами.

Надані відповідачем докази легітимності вказаного вимірювального приладу не спростовують цих висновків.

Окрім цього, відповідно до змісту постанови, додатком до неї крім відеозапису з приладу Trucam ТС000798, є відеозапис з камери ZM0318.

Відповідно до п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вбачається з дослідженого відеозапису, він є перерваним, складається з двох окремих частин (окремих файлів), не відображає факту вчинення правопорушення позивачем (рух автомобіля), не відображає що подія мала місце в межах населеного пункту. Окрім цього, з даного відеозапису вбачається, що постанова почала складатись з участю водія ОСОБА_1 , а потім відповідач видалився до службового автомобіля, де продовжив її складати без участі водія, про що вказує позивач у позовній заяві.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами про те, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині скасування постанови та закриття провадження у справі знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

Разом з тим, не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправними дій поліцейським роти №1 БУПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Морозом Олесем Васильовичем та щодо винесення окремої ухвали відносно відповідача, щодо вжиття заходів до нього дисциплінарного впливу, за грубі порушення вимог закону і неналежного виконання професійних обов`язків та направлення її до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, з огляду на недоведеність протиправності дій відповідача, а стосовно вимоги про постановлення окремої ухвали, то дана вимога за своєю правовою природою не є позовною вимогою в розумінні адміністративного судочинства, а клопотанням, зазначеним у адміністративному позові, при цьому винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд-

вирішив:

Адміністративну позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК №338332 від 14 травня 2019 року, винесену поліцейським роти №1 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Морозом Олесем Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн., а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідачі - поліцейський роти №1 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Мороз Олесь Васильович, 43000 м.Луцьк, вул. Залізнична, 15 та Департамент патрульної поліції Національної поліції України, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повний текст рішення складено 10 липня 2019 року.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко