Справа № 440/945/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 р.Справа № 440/945/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 16.04.19 року) по справі № 440/945/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) в якому просив суд здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 58% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати судове рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» отримує з 01.04.2014 року пенсійні виплати довічно. Зазначає, що підставою звільнення зі служби в органах внутрішніх справ є хвороба та вислуга років на день звільнення складає 27 років 3 місяці 25 днів, безперервний стаж на день звільнення з органів внутрішніх справ складає 18 років 6 місяців. Повідомляє, що при виході на пенсію, позивачу нараховано 52 % від грошового забезпечення з урахуванням вислугу років, що становить 27 років: 50 % за вислугу 25 років та додатково по 1 % за кожний рік понад 25 років. Вважає, що з 01.01.2016 має право на включення до розрахунку пенсії 5 %, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, однак відповідачем було відмовлено у встановленні пенсії, розмір якої складає 58 % до грошового забезпечення, чим порушив п. «а» ст. 13 Закону України «Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за наказом від 18.04.2014 № 45 ос позивач був звільнений з органів внутрішніх справ на за п. "б" ст.64 (через хворобу, в запас) відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС на підставі рапорту позивача від 08.04.2014, подання командира СВ «Титан» УДСО від 18.04.2014 та свідоцтва про хворобу від 17.04.2014 № 211-С, виданого військово-лікарською комісією УМВС України в Полтавській області.

Відподно до змісту свідоцтва про хворобу №211-С 17.04.2014 військово-лікарською комісією УМВС України в Полтавській області за розпорядженням УКЗ УМВС України в Полтавській області здійснено медичний огляд позивача та встановлкано, що він є непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час.

З 19.04.2014 позивачу призначена пенсія за вислугу років, розмір якої складає 52 % відповідних сум грошового забезпечення.

10.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою з про перерахунок пенсії з 01.01.2016 за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 58 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 5% до основного розміру пенсії по хворобі.

Листом від 15.01.219 № 115/Д-03 відповідач, посилаючись на норму ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» повідомив позивача, що підстави для встановлення пенсії у розмірі 58 % відповідних сум грошового забезпечення відсутні, оскільки позивач звільнений зі служби через хворобу у запас, а не у відставку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за фактичними обставинами справи та нормативним регулюванням спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги про зобов`язання відповідача з 01.01.2016 здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі 58 % відповідних сум грошового забезпечення є необгрунтованими, у розумінні п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09 квітня 1992 року.

Згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Пунктом "а" статті 13 вказаного Закону визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) в запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби із зняттям з військового обліку.

Пунктом "б" статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Під час розгляду обставин справи встановлено, що відповідно до наказу № 45 ос від 18.04.2014 позивач звільнений із військової служби у запас за станом здоров`я за статтею 64 пункту "б" Відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 16).

З огляду на це, колегія суддів, вважає, оскільки позивача звільнено зі служби не у відставку, а в запас у зв`язку з хворобою, то відповідно до наведених норм він не має права на призначення пенсії у розмірі 58 % відповідних сум грошового забезпечення, яка призначається звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я.

У справі, яка розглядається судом встановлено, що позивач, був звільнений за статтею 64 п. "б" за станом здоров`я - саме у запас, тому відсутні правові підстави для встановлення 58 % відповідних сум грошового забезпечення позивачу.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки жодних підстав для встановлення позивачу 58% відповідних сум грошового забезпечення у відповідача не має.

За наведеного, відповідач, відмовляючи у задоволенні заяви позивачу від 15.01.2018 діяв правомірно та в межах чинного законодавства, а саме Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апелянта на підтвердження протиправності дій відповідача під час винесення оскаржуваної відмови у встановленні пенсії, розмір якої складає 58 % відповідних сум грошового забезпечення, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовані матеріалами справи, відповідно вірно оцінені та вмотивовано відхилені судом першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок», то колегія суддів акцентує на тому, що відповідно до преамбули даного Закону, цей Закон визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, у зв`язку з закінченням проходження якої позивач набув право на пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року по справі № 440/945/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 10.07.2019 року