Справа № 640/2314/19
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2314/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом підприємства "Барекс ЛТД" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення та картки, -

В С Т А Н О В И В :

Підприємство "Барекс ЛТД" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2019/000012/2 від 30 січня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA10070/2019/00058 від 30 січня 2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Київська міська митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника підприємства "Барекс ЛТД", в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між підприємством "Барекс ЛТД" (Покупець) та Zibo Honor Ceramic Co.LTD (China) (Продавець) 10 червня 2017 року укладено Контракт №1-10/0717.

Згідно умов вказаного Контракту продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та сплатити товари, у відповідності з Інвойсами до цього контракту на кожну окрему поставку. В п. 4.1 Контракту сторони визначили, що поставка товару здійснюється на умовах Франко борт (Free On Board, FOB) місце призначення порт QINGDAO. Оплата за товар здійснюється покупцем на банківський рахунок продавця, на підставі виставленого Інвойса. Умови оплати кожної окремої партії товару зазначаються в інвойсах, які є невід`ємною частиною вказаного Контракту.

На виконання умов Контракту продавцем виписаний Інвойс №RM20181005-2 від 24 листопада 2018 року, згідно якого покупець повинен сплатити 100% вартості товару, що складає 20866,70 доларів США, після завантаження судна. Платіжним дорученням в іноземній валюті №194 від 07 грудня 2018 року позивачем сплачено продавцю 100% вартості товару, зазначеної у інвойсі, а саме 20866, 70 доларів США.

З метою ввезення на територію України товару згідно Інвойса №RM20181005-2 від 24 листопада 2018 року та його митного оформлення, 23 січня 2019 року позивачем подана вантажно-митна декларація №UA100070/2019/229019 та документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме:

- Інвойс №RM20181005-2 від 24 листопада 2018 року;

- пакувальний лист № RM20181005-2 від 24 листопада 2018 року;

- довідка про вартість морського фрахту та транспортування від 10 грудня 2018 року з перекладом від 19 грудня 2018 року;

- лист про нестрахування вантажу №1-19/1218 від 19 грудня 2018 року;

- коносамент №MEDUQ1701232 від 29 листопада 2018 року;

- платіжне доручення в іноземній валюті №194 від 07 грудня 2018 року;

- договір надання транспортно-експедиторських послуг №1-01/0317 від 01 березня 2017 року;

- додаток №93 від 19 жовтня 2018 року до договору №1-01/0317 від 01 березня 2017 року;

- контракт №1-10/0717 від 10 липня 2017 року.

28 січня 2019 року інспектором Коротич Б.О. засобами електронного зв`язку (електронною поштою) на адресу декларанта був надісланий запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, оскільки під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією від 23 січня 2019 року №UA100070/2019/229019 встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Товари задекларовано на умовах FOB-QINGDAO. Згідно коносаменту №MEDUQ1701232 від 29 листопада 2018 року морським агентом перевізника Mediterranean shipping company виступає MSC Ukraine. Декларантом для підтвердження витрат на транспортування вантажу наданий договір експедирування від 01 березня 2017 року №1-01/0317 та додаток №93 до цього договору, згідно якого експедитором виступає підприємство Bareks dis Ticaret A.S. (Туреччина) та клієнтом підприємство "Барекс ЛТД". Відповідачем зазначено, що обидва підприємства є пов`язаними особами. Також підприємство Bareks dis Ticaret A.S. не визначено агентом перевізника Mediterranean shipping company, що забезпечує перевезення вантажів згідно коносаменту. Крім того, тарифи на перевезення вантажів, що застосовуються про перевезенні з Китаю до України вантажів 20-футовими контейнерами вище ніж задекларовані декларантом.

На виконання вимог органу доходів і зборів позивачем 28 січня 2019 року, засобами електронного зв`язку (електронною поштою) надіслані наступні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості:

- експертний висновок Київської Торгово-промислової палати України щодо вартості товару №Ц-831 від 14 грудня 2018 року;

- копію експортної декларації країни відправлення №1092604 від 25 листопада 2018 року;

- прайс-лист виробника товару б/н від 05 жовтня 2018 року;

- сертифікат про проходження товару №18С3703А1111/00011 від 28 листопада 2018 року;

- платіжне доручення №194 від 07 грудня 2018 року;

- видаткова накладна №3206 від 21 червня 2018 року;

- видаткова накладна №5822 від 30 жовтня 2018 року;

- довідка про транспортні витрати та переклад до неї б/н від 10 грудня 2018 року.

За наслідками опрацювання додаткових документів, на виконання вимог частини 3 статті 54 Митного кодексу України Київською міською митницею ДФС було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30 січня 2019 року №UA100070/2019/00058.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 30 січня 2019 року № UA100070/2019/000012/2.

Зокрема, відповідно до рішення №UA100070/2019/000012/2, митна вартість товару визначена із застосуванням шостого резервного методу відповідно до вимог статті 64 Митного кодексу України у розмірі 261752,43 грн.

Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною 1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4, 8, 9 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Відповідно до частин 1-4 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно частин 1, 7, 8, 9 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 30 січня 2019 року (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що на момент митного оформлення додані до ЕМД документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що слугувало підставою для початку процедури консультацій між митним органом та декларантом.

Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, внаслідок чого розпочалась процедура консультації та були витребувані у декларанта додаткові документи на підставі частини 3 статті 53 Митного кодексу України.

Суд зазначає, що митним законодавством не визначено вид доказів, яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом підтвердження розміру витрат на перевезення товарів.

Більше того, суд наголошує на тому, що посилання в оскаржуваному рішенні на пов`язаність експедитора та позивача та її вплив на вартість транспортно-експедиторських послуг є припущенням відповідача, оскільки не наведено ні джерела такої інформації, ні форми пов`язаності, ні способу впливу позивача на експедитора або навпаки.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів: "митна вартість визнана із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Джерело інформації - МД №UA 100070/2019/228637 від 17 січня 2019 року".

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, в порушення наведених норм МК України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про коригування митної вартості товарів від 30 січня 2019 року №UA10070/2019/000012/2 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки на час прийняття картки відмови в прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA10070/2019/0058 були відсутні підстави, передбачені частиною 6 статті 54 МК України, зазначене рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Літвіна Н.М.

Сорочко Є.О.