Справа № 420/914/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/914/19
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

За участю: секретаря - Сторчака О.О.

представника апелянта - ОСОБА_1 (ордер від 10.05.2019 року)

представника відповідача - Шахбазян К.Г. (довіреність від 06.03.2019 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Одеській області щодо відмови видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки, оформленої листом Головного управління Держгеокадастру у Одеській області за №М-13550/0-7702/0/37-18 від 29.10.2018 року за клопотанням ОСОБА_3 від 02.10.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів); зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Одеській області ухвалити наказ (рішення) організаційно-розпорядчого характеру за заявою ОСОБА_3 від 02.10.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів).

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів). У заяві позивач вказав цільове призначення земельної ділянки, її розміри та додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, тобто належним чином виконав вимоги земельного законодавства. Однак, відповідач відмовив у її задоволенні, оскільки зазначена земельна ділянка включена у перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами. Позивач вважає дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.10.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів).

До заяви позивач додав: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копію паспорта та копію реєстраційного номера облікової картки платника податків; копію посвідчення про право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та копію довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Також, у заяві позивач вказав на не використання права щодо безкоштовної передачі у власність земельної ділянки за даним цільовим призначенням.

Розглянувши вказану заяву, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відмовило у її задоволенні, про що повідомило позивача своїм листом від 29.10.2018 року №М-13550/0-7702/0/37-18.

Як на підставу для відмови у наданні дозволу на розробку заявленого проекту землеустрою відповідач послався на те, що зазначена позивачем у клопотанні земельна ділянка наказом від 12.09.2018 року №219 доповнена у перелік земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону.

За таких обставин, Управління дійшло висновку про те, що відповідно до приписів ст. 136 Земельного кодексу України надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо цієї земельної ділянки суперечитиме чинному законодавству.

Не погоджуючись із відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо заявленої земельної ділянки, посилаючись на її безпідставність і необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про зобов`язання відповідача розглянути його заяву в судовому порядку із прийняттям належного рішення організаційно-розпорядчого характеру.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки на момент звернення позивача із клопотанням зазначена земельна ділянка була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних аукціонах, відмова у задоволенні вказаного клопотання відповідає правилам земельного законодавства, а тому є правомірною і підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії в судовому порядку відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з цим, згідно із ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Аналіз наведених правових норм показав, що громадянам гарантується право безоплатного одержання земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності.

Зазначене право реалізується за заявочним принципом та додержанням процедури погодження надання земельної ділянки, зокрема, органом виконавчої влади, в розпорядженні якого перебуває заявлена до одержання на безоплатній основі земельна ділянка.

Водночас, право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства не є абсолютним і може бути обмежене з підстав, визначених ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Під час вирішення спору по суті, судом першої інстанції правильно враховано, що наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12.09.2018 року №219 доповнено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами.

Згідно додатку до вказаного наказу, у перелік земельних ділянок включена земельна ділянка (із визначенням кадастрового номеру, площі, місцярозташування, а також терміну можливої оренди), що вказана у заяві позивача.

Також, вказана інформація розміщена і на офіційному веб-сайті Держгеокадастру.

Отже, з 12.09.2018 року право власності (користування) на вказану земельну ділянку реалізується виключно за результатами земельних торгів.

У зв`язку із чим, оскільки на час звернення позивача із заявою бажана земельна ділянка була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, у Головного управлінням Держгеокадастру Одеській області були всі підстави для відмови у вирішенні питання щодо надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з посиланням на приписи ст. 136 Земельного кодексу України.

Щодо доводів апелянта про неможливість застосування до спірної земельної ділянки обмежень, передбачених приписами ст. 136 Земельного кодексу України, апеляційний суд виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вказані положення кореспондуються із приписами ч. 2 ст. 135 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Земельного кодексу України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Згідно із ч. 4 ст. 135 Земельного кодексу України проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються: а) перелік земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами; б) стартова ціна лота; в) строк та інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування земельною ділянкою на земельних торгах; г) особа, уповноважена організатором земельних торгів на укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги.

Частинами 1, 2 ст. 136 Земельного кодексу визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Згідно із ч. 4 ст. 136 Земельного кодексу України підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року №3613-VI державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий квартал - компактна територія, що визначається з метою раціональної організації кадастрової нумерації та межі якої, як правило, збігаються з природними або штучними межами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, вулицями, шляхами, інженерними спорудами, огорожами, фасадами будівель, лінійними спорудами тощо); кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Аналіз наведених норм показав, що на конкурентних засадах, крім випадків, передбачених законом, підлягають продажу як землі державної/комунальної власності так і окремі права на них.

При цьому, ініціювати продаж земельних ділянок наділені правом власники -відповідні фізичні або юридичні особи чи орган виконавчої влади, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів із визначенням, зокрема, переліку земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, а також місця розташування земельних ділянок, цільового призначення, площі, кадастрового номеру тощо.

Отже, земельні торги включають в себе певну послідовність дій організатора продажу земельної ділянки, у тому числі шляхом добору земельної ділянки для продажу та підготовки лотів для продажу земельної ділянки державної/комунальної власності.

Головне управління Держгеокадастру у Одеській області як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності є організатором земельних торгів та наділене повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

При цьому, правомірність дотримання процедури та організації земельних торгів не є предметом спору у цій справі, а не наведення організатором певних даних щодо земельної ділянки, включеної у відповідний перелік, не може нівелювати фактичним вирішенням компетентним органом питання щодо продажу земельної ділянки на торгах.

Враховуючи викладене, оскільки під час вирішення питання про надання позивачу дозволу на розробку землеустрою, позивач діяв в межах повноважень та з дотриманням чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням належної оцінки обставин справи дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 10.07.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль