Справа № 522/10176/19
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/691/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Тельнюк Олександра Васильовича, за участі третьої особи - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.06.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Тельнюк Олександра Васильовича, за участі третьої особи - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови.

В обґрунтуванні позову вказано, що 04 червня 2019 року інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Тельнюк О.В. було винесено постанову серії ДП18 №023246 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Позивач вважає, що постанова складена незаконно, адже відповідач не розглянув справу на місці зупинки та не надав жодного належного доказу в підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КпАП України, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок розгляду справи, встановлений ст.ст. 251, 278, 279 КпАП України. Вказує, що в фабулі постанови не зазначено яким знаком обмежена швидкість на даному відділку дороги. Сертифікат на дозвіл використання Трукама надано не було. Позивач вважає, що відповідач без фактичного розгляду на місці зупинки транспортного засобу, не надав доказів про скоєне адміністративне правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 відзначає, що автомобіль патрульної поліції та інспектори знаходились на відстані 170 метрів від встановленого знаку обмеження швидкості, а позивачу не було надано фотозйомки, щоб підтверджувала, що фіксація швидкості вимірювальним приладом було вчинено після встановленого знаку.

Ухвалою суду від 13.06.2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 24.06.2019 року.

У судовому засіданні 24.06.2019 року клопотання представника УПП ДПП в Одеській області про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції ДПП в Одеській області задоволено, оголошено перерву до 04.07.2019 року.

ОСОБА_1 04.07.2019 року надав суду письмові пояснення. Додатково зазначив, що автомобіль патрульної поліції здійснив зупинку без увімкненого маячка синього кольору. А вимірювальний засіб був використаний в місці, де відсутній дорожній знак 5.70 ПДР України. Вказує, що в Україні до фіксації порушення допущений технічний засіб Трукам 20/20, проте фіксацію здійснено технічним приладом Трукам ТС000790. Вказано, що дорожні знаки встановленні з порушенням стандартів ГОСТ ДСТУ, тому водії на такій ділянці дороги не підлягають притягненню до адміністративної відповідальності. Також позивач вважає, що ГОСТ ДСТУ дозволяє зменшувати швидкість руху протягом до 200 метрів, а працівники поліції стояли на відстані 170 метрів від знаку.

04.07.2019 року Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП (представник - Стокич В. А) надали письмові пояснення проти позову, в яких категорично не погоджуються з вимогами позивача, вважають їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. В обґрунтування вказано, що транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено на вимогу поліцейського Тельнюка О.В. та громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено причину зупинку, суть правопорушення, ознайомлено з даними, які були зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів Трукам №ТС000790. Поліцейський Тельнюк О.В . роз`яснив позивачу його права. Позивач на власний розсуд скористався своїми правами та не надав жодних пояснень та клопотань. Постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП, для ознайомлення з сертифікатом технічного приладу не було жодних перепон, проте позивач не виявив такого бажання.

У судове засіданні 04.07.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасник справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до положень ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Судом встановлено, що 04 червня 2019 року інспектором взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Одеській області Тельнюк Олександром Васильовичем було винесено постанову серії ДП18 №023246 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Згідно постанови ОСОБА_1 04.06.2019 року о 11 год. 54 год. керуючи транспортним засобом Honda Pilot, номерний знак НОМЕР_1 , на трасі М-14 Одеса-Мелітополь 35 км. рухався зі швидкістю 97 км./год., чим перевищив швидкість на 27 км., при дозволеній швидкості 70 км./год., чим порушив вимоги п. 12.10 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КпАП України.

Правопорушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM № ТС000790 TruCam ТС 000790, про що зазначено в постанові.

В матеріалах справи наявний фотознімок та роздруківка файлу _МС000_0604_11526.jmf, на якій зображений автомобіль ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 97 км/год. Сторонами не заперечується, що дозволена швидкість на 35 км. траси Одеса-Мелітополь встановлена у 70 км/год.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.10 ПДР України додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Дорожній знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості". Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості". Забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліції» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що на дорозі був відсутній знак 5.70 ("Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху"), адже знак інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки. При зупинці патрульного автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фотофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги патрульного екіпажу з ввімкненими маячками.

Позивач вказує, що маячки на службовому автомобілі були вимкнені, проте доказів на підтвердження такого не надає.

Суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Експертний висновок лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 щодо його відповідності нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні стосується і зразку ТС000790 на який було вчинено фіксацію правопорушення позивача, що підтверджується додатком до експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018 року.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11936, виданого ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" від 25.09.2018 та чинного до 25.09.2019, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam № ТС000790., є придатним до застосування.

При цьому, можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 №04/02/03-3008.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Посилання позивача на те, що для гальмування необхідно 200 метрів, а інспектор стояв на відстані 170 метрів від знаку спростовується матеріалами справи, а саме фотознімком та роздруківкою файлу _МС000_0604_11526.jmf, з якої вбачається, що швидкість виміряна з дистанції у 205,8 метрів, в той час як автомобіль рухався за знаком та після пішохідного переходу (знак та перехід позаду авто).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що інспектор патрульної поліції був розміщений з лазерним вимірювачем швидкості на відстані у 205,8 метрів від авто позивача та на ще більшій відстані від знаку.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на незаконність розгляду справи не на місці вчинення правопорушення, з огляду на наступне.

Постанову було складено в Одеській області, Лиманському районі, на трасі м-14 «Одеса-Мелітополь» 25 км., де і здійснено зупинку позивача.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. за N 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу III Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу III Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, як і було вчинено інспектором Тельнюк О.В.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі N 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Однак з матеріалів справи вбачається, що справу про адміністративне правопорушення рзглянуто поліцейським саме на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець покладає тягар доказування на суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Відповідач та третя особа надала докази, згідно яких факт правопорушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, підтверджується, серед іншого, роздруківкою файлу _МС000_0604_11526.jmf, на якій зображений автомобіль ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 97 км/год, при дозволеній швидкості 70 км/год, що зафіксовано сертифікованим лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM № ТС000790 та не спростовано матеріалами доданими до справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, зважаючи на необґрунтованість доводів позивача, що спростовані матеріалами справи, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 2-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Одеській області Тельнюк Олександра Васильовича (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), за участі третьої особи - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду буде складено 08.07.2019 року.

Суддя: В.Я.Бондар