Справа № 9901/668/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2019 року

Київ

справа №9901/668/18

адміністративне провадження №П/9901/668/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бевзенка В.М., Білоуса О.В., Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

за участі:

секретаря судового засідання Вітковської К.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Петренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Желтобрюх Ірини Леонтіївни, суддів Бевзенка Володимира Михайловича, Білоуса Олега Валерійовича, Данилевич Надії Андріївни, Шарапи Василя Миколайовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій неправомірними, визнання незаконним і скасування рішення

встановив:

У провадженні Верховного Суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій неправомірними, визнання незаконним і скасування рішення.

Чергове судове засідання призначене на 9 липня 2019 року.

Напередодні судового засідання представником позивача подано заяви про відвід головуючої судді Желтобрюх Ірини Леонтіївни, суддів Бевзенка Володимира Михайловича, Білоуса Олега Валерійовича, Данилевич Надії Андріївни, Шарапи Василя Миколайовича від розгляду цієї справи з у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Заява обґрунтована тим, що станом на момент проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій щодо призначення на посади суддів Верховного Суду у прийнятті відповідних рішень брали участь члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які не відповідали вимогам закону, а саме: ОСОБА_3 , який на час виконання повноважень члена ВККС України не вжив дій щодо зупинення адвокатської діяльності, та ОСОБА_4 , який не підтвердив належним чином необхідний стаж професійної діяльності. Оскільки склад ВККС України було сформовано із порушенням закону, прийняті нею як колегіальним органом рішення не можна вважати легітимними. Така ситуація, на переконання заявника, ставить під сумнів законність процедури призначення суддів Верховного Суду, у якій брали члени ВККС України ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Обґрунтовуючи терміни подання заяви про відвід, його заявник вказує, що про викладені вище обставини йому стало відомо після відповідних публікацій у засобах масової інформації наприкінці червня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги про відвід суддів з підстав, викладених у заявах.

Представник відповідача проти задоволення поданих представником позивача заяв про відводи заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість та стверджуючи про зловживання процесуальними правами з боку позивача.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши та вивчивши аргументи, наведені у заявах представника позивача про відвід суддів, яких автоматизована система визначила для розгляду цієї справи, Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених відводів, з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до частини другої статті 41 КАС України у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Отже, наслідком відводу складу колегії суддів є розгляд судової справи іншим складом суддів того ж адміністративного суду.

За правилами інстанційної юрисдикції судом першої інстанції для розгляду справ щодо оскарження рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є Верховний Суд (частини четверта статті 22, частина друга статті 266 КАС України).

Іншого компетентного органу для вирішення справ означеної категорії немає.

Представником позивача заявлено відвід з підстави, визначеної пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, а саме: у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Так, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (до прикладу, рішення у справі «Білуха проти України») наявність безсторонності (суду) повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria); "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland).

Окрім того, за практикою ЄСПЛ при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Наведені представником позивача доводи щодо сумнівів у неупередженості або об`єктивності складу суду, визначеного для розгляду цієї справи, мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення судом дій, які б свідчили про його упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність суддів, не наведено.

Як підставу до відводу складу суду, визначеного для розгляду цієї справи, заявник зазначає на упередженість суддів, поряд із тим, зміст його заяв зводиться до нелегітимності Верховного Суду та порядку призначення суддів до його складу.

Доводи заявника не дають підстав для висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимог законодавства під час їх призначення на посади членів ВККС України і професійною діяльністю суддів цієї колегії щодо відправлення правосуддя, у тому числі й під час розгляду даної справи.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованих підстав до задоволення заяв про відвід немає.

Відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Отже, заяву представника позивача про відвід суддів належить передати на автоматизований розподіл для визначення в порядку, встановленому КАС України, судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.

Керуючись статтями 36, 39-40 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Желтобрюх Ірини Леонтіївни, суддів Бевзенка Володимира Михайловича, Білоуса Олега Валерійовича, Данилевич Надії Андріївни, Шарапи Василя Миколайовича від розгляду цієї справи - визнати необґрунтованими.

Передати справу №П/9901/668/18 для вирішення питання про відвід головуючої судді Желтобрюх Ірини Леонтіївни, суддів Бевзенка Володимира Михайловича, Білоуса Олега Валерійовича, Данилевич Надії Андріївни, Шарапи Василя Миколайовича - судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді В.М. Бевзенко

О.В. Білоус

Н.А. Данилевич

В.М. Шарапа