Справа № 280/4300/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 червня 2019 року 14:56Справа № 280/4300/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О. та представників

позивача: Гаврилової О.Ю.

відповідача1: Дяченко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг»

до 1. Головного управління ДФС у Запорізькій області

2.Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправної та стягнення суми бюджетного відшкодування та пені,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (далі - позивач, ТОВ «Запоріжалюмінторг») до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач 1, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просив суд:

зобов`язати відповідача 1 внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ необхідні дані щодо відшкодування позивачу () суми податку на додану вартість за квітень 2009 року в розмірі - 13 771 943 грн.

cтягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню за порушення строків відшкодування ПДВ за квітень 2009 року в розмірі - 10 469 091 грн. за період з 24.11.2015 по 01.10.2018.

Ухвалою суду від 16.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15.11.2018.

Ухвалою суду від 15.11.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків строком 5 днів від дня одержання ухвали суду.

У встановлений строк - 26.11.2018, позивачем усунуто недоліки позову, а саме подано клопотання про залучення до участі у справі другого відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області та уточнену позовну заяву, в якій позивач визначив даний державний орган другим відповідачем.

Ухвалою суду від 27.11.2018 клопотання позивача про залучення до участі у справі другого відповідача задоволено та залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - відповідач 2, ГУ ДКСУ у Запорізькій області). Ухвалою суду від 27.11.2018 розгляд справи розпочато спочатку та призначено підготовче засідання на 17.12.2018.

Ухвалою суду від 17.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засідання відкладено на 13.02.2019.

Ухвалою суду від 13.02.2019 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №826/7380/15 (провадження №11-77апп18).

Ухвалою суду від 25.03.2019 провадження у справі поновлено. Підготовче засідання призначено на 16.04.2019.

Ухвалою суду від 16.04.2019 провадження у справі зупинено до 15.05.2019 для надання сторонам часу для примирення.

27.03.2019 від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову (вх.12014).

Ухвалою суду від 15.05.2019 провадження у справі поновлено та цією ж датою призначено підготовче засідання.

15.05.2019 представник позивача надав до суду заяву (вх.№19663), в якій просить не розглядати заяву про зміну предмета позову від 27.03.2019 та повернути її позивачу.

Водночас, представником ТОВ «Запоріжалюмінторг» подано заяву про зміну предмета позову (вх.№18771 від 11.05.2019), в якій позивач збільшує позовні вимоги, а саме просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Запорізькій області щодо не внесення до Тимчасового Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ необхідних даних про бюджетне відшкодування ТОВ «Запоріжалюмінторг» сум ПДВ по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943 грн.

cтягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» суми ПДВ по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943 грн.

cтягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування ПДВ по декларації за квітень 2009 року в розмірі 10 469 091 грн. за період з 24.11.2015 по 01.10.2018.

стягнути на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» судовий збір в розмірі 158 798 грн. 37 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 15.05.2019 залишено без розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову (вх.12014), а також прийнято до розгляду уточнену позовну заяву (вх.№18771 від 11.05.2019). Ухвалою суду від 15.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.06.2019.

В судовому засіданні 11.06.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у травні 2009 року позивачем до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (далі - СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі) подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за квітень 2009 року. Разом з тим, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення - рішення, яким зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2009 року на суму 13 771 943 грн. Вказує, що позивач не погодився з правомірністю зменшення бюджетного відшкодування та оскаржив рішення контролюючого органу до суду. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 по справі №2а-28/10/0870, яка набрала законної сили 20.10.2015, скасовано податкове повідомлення - рішення СДПІ по роботі з ВПП, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2009 року на суму 13 771 943 грн. Проте, після набрання законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 по справі №2а-28/10/0870 контролюючий орган не вчинив жодних дій спрямованих на повернення ТОВ «Запоріжалюмінторг» суми бюджетного відшкодування за квітень 2009 року. Вважає таку бездіяльність контролюючого органу протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Крім того, позивач вказував і на ту обставину, що у зв`язку із несвоєчасним відшкодуванням ПДВ за квітень 2009 року на суму 13 771 943 грн., платник податків набув право на отримання пені, відповідно до положень п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України.

Також, представник позивача посилався на те, що на даний час в Україні не запроваджено дієвий механізм повернення бюджетного відшкодування за попередні періоди, у зв`язку з чим єдиним можливим способом відновлення прав позивача може бути досягнуто лише шляхом безпосереднього стягнення коштів з Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач - ГУ ДФС у Запорізькій області проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що ГУ ДФС у Запорізькій області не порушувало право позивача на отримання податку на додану вартість у строки визначені законодавством, оскільки, на думку відповідача 1, процедура оскарження податкового повідомлення-рішення №/0 від 15.06.2009 станом на листопад 2015 року не закінчилась, тому відсутні ознаки бездіяльності контролюючого органу у спірних правовідносинах. Крім того, відповідач 1 посилався на те, що суми відшкодування згідно декларації за квітень 2009 не можуть відображатися у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, у зв`язку із тим, що заява позивача про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, подана до 1 лютого 2016 року, у зв`язку з чим підлягає включенню до Тимчасового реєстру. Також, відповідач наголосив на тому, що на даний час відсутній механізм внесення до Тимчасового реєстру заяв про відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структуру такого реєстру. Крім того, представник відповідача вказував і на ту обставину, що позивачем не вірно розраховано суму пені, яка підлягає відшкодуванню, оскільки відлік пені необхідно відраховувати з 13.06.2018, а не з 24.11.2015.

Представник відповідача 1 підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - ГУ ДКСУ у Запорізькій області надав до суду відзив на позовну заяву, в якій повідомляє, що є неналежним учасником адміністративного процесу. Належним органом Державної казначейської служби України, на думку відповідача 2, у випадку задоволення позовної вимоги щодо стягнення пені, є управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.05.2009 позивачем подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі декларацію з ПДВ за квітень 2009 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за квітень 2009 року.

15.06.2009 Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким ТОВ «Запоріжалюмінторг» зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2009 року на суму 13 771 943 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 у справі №2а-28/10/0870, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015, задоволено адміністративний позов ТОВ «Запоріжалюмінторг», а саме скасовано податкове повідомлення-рішення №/0.

Постановою Верховного Суду від 25.05.2018 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі залишено без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 у справі №2а-28/10/0870 залишено без змін.

Отже, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 у справі №2а-28/10/0870, з урахуванням ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 20.10.2015, набрала законної сили 20.10.2015.

Проте, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, контролюючим органом не вжито заходів по наданню ТОВ «Запоріжалюмінторг» бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за квітень 2009 року на суму 13 771 943 грн., що зумовило звернення позивача з позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить із того, що з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким внесено зміни, зокрема до статті 200 ПК України.

Так, згідно з підпунктом 200.7.1, пункту 200.7 статті 200 ПК України, формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 200.7.2, пункту 200.7 статті 200 ПК України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України, у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 ПК України.

Пунктом 200.12. статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26), який набрав чинності 01.04.2017 року.

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, якими цей підрозділ був доповнений Законом України від 21.12.2016 №1797-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», визначено:

- до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

- до 01.02.2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №189 «Деякі питання бюджетного відшкодування податку на додану вартість» установлено, що відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, поданих до 1 лютого 2016 р., за якими станом на 1 січня 2017 р. суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Місячний обсяг такого бюджетного відшкодування не може перевищувати 2,8 відсотка загальної суми бюджетного відшкодування з державного бюджету за попередній календарний місяць за Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Внесення даних та ведення Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 ПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 «Про затвердження Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість».

Таким чином, як Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, так і Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, які діють з 01.04.2017 року, передбачають їх інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків контролюючим органом.

При цьому, суд наголошує, що заява ТОВ «Запоріжалюмінторг» про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 року підлягала включенню саме у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, як та, що подана до 1 лютого 2016 року, за якою станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Проте, станом на момент виникнення спірних правовідносин Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працював.

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 по справі №П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі не вчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Оскільки, контролюючий орган не вчинив жодних дій щодо внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ за квітень 2009 року, суд прийшов до висновку, що така бездіяльність є протиправною, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За наведених вище обставин суд вважає, що позивач має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за квітень 2009 року у розмірі 13 771 943 грн., оскільки таке право фактично підтверджено постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 у справі №2а-28/10/0870.

В свою чергу, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (Case of Chuykina v. Ukraine) (Заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» заборгованості бюджету з відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943 грн.

Щодо стягнення пені, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.200.23 ст.200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Згідно п.200.15 ст.200 ПК України, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п.200.13 ст.200 ПК України, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Суд зазначає, що процедура судового оскарження податкового повідомлення - рішення №/0 закінчилась 20.10.2015 із набранням законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 у справі №2а-28/10/0870, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015.

Рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 у справі №2а-28/10/0870 отримано контролюючим органом 09.11.2015, а відтак граничним строком подання висновку до органу Казначейства було 16.11.2015, а граничним терміном для отримання бюджетного відшкодування - 23.11.2015.

При цьому, суд відхиляє посилання контролюючого органу на те, що процедура судового оскарження завершилась 25.05.2018 із прийняттям постанови Верховного Суду по справі №2а-28/10/0870, оскільки відповідно до приписів п.56.18 ст.56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За таких обставин, сума бюджетного відшкодування ПДВ набула статусу узгодженої із набранням законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2011 у справі №2а-28/10/0870, а саме 20.10.2015.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що Верховним Судом у справі №2а-28/10/0870 не приймалось рішень про зупинення виконання рішень судів попередніх інстанцій, доказів протилежного суду не надано.

Судом встановлено, що станом на 24.11.2015 облікова ставка НБУ складала 22 відсотка, а відтак сума пені, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 10 469 091 грн. (13 771 943 грн. х 22% х 120% : 365 х 1051 = 10 469 091 грн.).

За таких обставин, оскільки позивачу не було відшкодовано відповідну суму бюджетного відшкодування у встановлений законом строк, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п.200.23 ст.200 ПК України за період з 24.11.2015 по 10.10.2018 у розмірі 10 469 091 грн. шляхом стягнення зазначеної суми з Державного бюджету України.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Відтак, оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 13 771 943 грн. та пені в розмірі 10 469 091 грн., які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевказана позиція суду відповідає практиці Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові суду від 12.02.2019 по справі №826/7380/15.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг».

Відповідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких умов, судовий збір сплачений позивачем, стягується відповідно до ч.1 статті 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким допущено протиправну бездіяльність щодо невідшкодування у встановлені строки ПДВ, а саме - ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо невнесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідних даних про бюджетне відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» сум податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, 15, ) заборгованість бюджету з відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 13 771 943 (тринадцять мільйонів сімсот сімдесят одна тисяча дев`ятсот сорок три) гривні 00 копійок.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, 15, ) пеню за порушення строків відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2009 року в розмірі 10 469 091 (десять мільйонів чотириста шістдесят дев`ять тисяч дев`яносто одна) гривня 00 копійок.

5. Судові витрати за сплати судового збору в розмірі 179 929 (сто сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 37 копійок присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, 15, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 20.06.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко