Справа № 120/2187/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

08 липня 2019 р. Справа № 120/2187/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Мультян Марина Бондівна розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у якому просить визнати протиправними дії Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо відмови ОСОБА_1 у допуску до участі в конкурсі з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. У позовній заяві визначає третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України.

Окрім того, позивачем разом з адміністративним позовом подана до суду заява про вжиття заходів забезпечення позову. В якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони Конкурсній комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України проводити співбесіди з відібраними кандидатами та визначати за результатами співбесід перелік осіб, стосовно яких проводиться спеціальна перевірка відповідно до закону та заборони Конкурсній комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України приймати рішення про визначення кандидатів, які рекомендуються Голові ДСА України для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

В обґрунтування зазначеної заяви, вказує, що подальше проведення конкурсу з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України неможливе, оскільки при задоволенні позовних вимог та визнання незаконною відмову ОСОБА_1 у допуску до участі у конкурсі на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, позивач не зможе реалізувати право на подальшу участь у конкурсі та буде вимушених оскаржувати його результат в цілому.

Вказує, що застосування заходів забезпечення позову здатне забезпечити не лише ефективний захист його прав та законних інтересів, а й стабільне та належне функціонування органів суддівського самоврядування.

Відтак просить задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

08 липня 2019 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява про уточнення заходів забезпечення позову, із змісту вимог якої просить:

- заборонити Конкурсній комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України проводити конкурс з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- заборонити Конкурсній комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України проводити співбесіди з відібраними кандидатами, розглядати мотиваційні листи та визначати їх результати;

- заборонити Конкурсній комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначати переможця конкурсу та рекомендувати переможця конкурсу Голові Державної судової адміністрації України для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- заборонити Голові Державної судової адміністрації України призначати переможця конкурсу з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- заборонити Голові Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (виконуючому обов`язки Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України або іншій уповноваженій особі/особам) включати до штату на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України переможця конкурсу з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та заяву про уточнення заходів забезпечення позову , суд зважає на таке.

Заява про забезпечення позову відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Згідно із ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з нормами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, ст. 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06 березня 2008 року надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із аналізу наведеного видно, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтована заява сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та заяви про уточнення заходів забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття заявлених ОСОБА_1 заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Судом звертається увага, що заявником до поданих заяв не було надано жодних доказів які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів, істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без вжиття таких заходів. Обґрунтованих пояснень щодо наявності таких підстав для забезпечення адміністративного позову не було наведено і в тексті заяв ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного, вбачається, що задоволення заяви ОСОБА_1 у визначений у ній спосіб не сприятиме ефективному захисту або поновленню його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, з огляду на наведені вище доводи, проте призведе до порушення прав інших заінтересованих осіб.

Таким чином, порівнявши співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, як це прямо передбачено ч. 2 статті 151 КАС України, суд не вбачає підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про відмову ОСОБА_1 у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мультян Марина Бондівна