Справа № 460/1557/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 липня 2019 року м. Рівне №460/1557/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., після одержання позовної заяви

Члена релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків Савонюк Галини Єфстафіївни
до Рівненської обласної державної адміністрації Державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації Бороденко Іванни Василівни
провизнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, записів,
В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась член релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків Савонюк Галина Єфстафіївна з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації, Державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації Бороденко Іванни Василівни, у якому просить суд:

визнати протиправними дії Рівненської обласної державної адміністрації щодо проведення реєстрації змін до Статуту Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків (ідентифікаційний код: 22588691, адреса: 35124, Рівненська область, Млинівський район, с. Мошків) шляхом реєстрації Статуту Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків (ідентифікаційний код: 22588691, адреса: 35124, Рівненська область, Млинівський район, с. Мошків) в новій редакції;

визнати протиправним та скасувати Розпорядження Голови Рівненської обласної державної адміністрації "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" № 451 від 16.05.2019 стосовно реєстрації статуту Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків (ідентифікаційний код: 22588691, адреса: 35124, Рівненська область, Млинівський район, с. Мошків) в новій редакції з новою юридичною назвою;

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Бороденко Іванни Василівни про державну реєстрацію внесення змін до установчих документів юридичної особи - Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків (ідентифікаційний код: 22588691, адреса: 35124, Рівненська область, Млинівський район, с. Мошків), на підставі якого внесено записи в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 8000432 та № 9000432 від 22.05.2019;

визнати протиправними та скасувати записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 8000432 та № 9000432 від 22.05.2019, що внесені державним реєстратором Бороденко Іванною Василівною щодо державної реєстрації внесення змін до установчих документів юридичної особи - Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків (ідентифікаційний код: 22588691, адреса: 35124, Рівненська область, Млинівський район, с. Мошків).

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі суд враховує, що згідно з частиною першою статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Суд встановив, що подана позовна заява містить вимоги про визнання протиправними і скасування дій та актів Рівненської обласної державної адміністрації (відповідач 1), а також державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації Бороденко Іванни Василівни (відповідач 2) щодо проведення державної реєстрації змін відомостей про Релігійну громаду Української Православної Церкви с. Мошків, членом якої є позивач, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стосуються змін в установчих документах шляхом реєстрації статуту в новій редакції з новою юридичною назвою.

В обгрунтування позову позивач зазначила, що їй стало відомо, що деякі мешканці с. Мошків, які не є членами Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків, звернулись до Православної Церкви України із заявою про перехід Релігійної громади до названої релігійної структури.

В той же час, членами Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків у відповідності до положень Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" та Статуту Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків не проводились загальні збори членів релігійної громади - Парафіяльні збори щодо прийняття рішень про внесення змін до Статуту Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків та відповідні рішення не приймалися.

Поряд із цим, 16.05.2019 відповідачем 1 було ухвалено спірне Розпорядження № 451 "Про реєстрацію статуту релігійної громади у новій редакції", яким, зокрема, зареєстровано статут Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків в новій редакції.

На підставі вказаного розпорядження 16.05.2019 відповідачем 2 було прийнято рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи - Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків, на підставі чого внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 8000432 від 22.05.2019. Крім того, також було здійснено внесення запису про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків - запис № 9000432 від 22.05.2019.

Зважаючи на те, що загальні збори членів Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків, членом якої є позивач, - Парафіяльні збори не проводились та жодні рішення про внесення змін до Статуту Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків не приймались, у позивача існують підстави вважати, що розпорядження, яким і було зареєстровано Статут Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків в новій редакції, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині державної реєстрації змін до Статуту.

Позивач відзначає, що 02.03.2019 у відповідності до вимог чинного законодавства України та статуту Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків було проведено загальні збори членів релігійної громади - Парафіяльні збори, які оформлені Протоколом Загальних зборів членів релігійної громади - Парафіяльних зборів Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків. У вказаних зборах взяли участь 101 особа зі складу прихожан Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків (загальна кількість прихожан якої (осіб які висловили бажання залишатись у лоні УПЦ) складає 101 особа).

На цих парафіяльних зборах було прийнято рішення про залишення Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків в лоні Української Православної Церкви та про підтримку Предстоятелю Блаженнішому Онуфрію, Митрополиту Київському і всієї України (тобто про підтвердження підлеглості в канонічних та організаційних питаннях Українській Православній Церкві), чим висловлено відмову від зміни підлеглості Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків у канонічних і організаційних питаннях.

Таким чином позивач стверджує, що відповідні рішення були прийняті неналежним суб`єктом, тобто особами, які не мали і не мають права впливати та змінювати підлеглість Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків у канонічних і організаційних питаннях.

Додатково зазначає, що керівник Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків не підписував та не подавав будь-яких заяв про проведення державної реєстрації будь-яких змін щодо Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків до Рівненської ОДА, тобто оскаржувані реєстраційні дії ініційовані неуповноваженим суб`єктом.

Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів було порушено її право на свободу совісті та віросповідання, а протиправна зміна Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків в організаційних та канонічних питаннях порушує право позивача на вільне волевиявлення членства у відповідній релігійній організації і на вільний вибір сповідування релігійного культу.

Саме такі обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали позову та проаналізувавши викладені позивачем обставини суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Аналіз викладених фактичних обставин справи та доводів позивача дає підстави суду вважати, що предметом спору у даній справі є правомірність рішення органу виконавчої влади - Рівненської обласної державної адміністрації щодо реєстрації статуту релігійної організації (членом якої є позивач) у новій редакції. Проте оскаржується таке рішення саме з підстав порушення особами, які подали заяву про реєстрацію змін до статуту, положень закону, статуту в частині дотримання порядку, способу та компетенції реєстрації таких змін. Ці обставини належать до внутрішньої діяльності юридичної особи та визначаються статутом, на підставі якого діє релігійна громада. Як вбачається зі змісту позову позивач пов`язує проведену реєстрацію змін до статуту, власне з незаконними діями осіб, які подали відповідну заяву та документи відповідачам.

Тобто, фактичною підставою звернення до суду стали не стільки протиправні дії відповідачів щодо реєстрації змін до статуту, як дії осіб, які скликали парафіяльні збори, прийняли рішення про зміну підлеглості релігійної громади, подали відповідну заяву та документи відповідачам.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

З огляду на це даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки, зокрема, відповідач 1, приймаючи оскаржуване розпорядження, хоч і мав владні-управлінські повноваження щодо позивача (в частині зареєструвати або відмовити у реєстрації змін до статуту релігійної громади), проте факт здійсненої реєстрації обумовлений наданими для такої реєстрації документами. В свою чергу, позивач власне і доводить відсутність повноважень у особи, яка подала заяву та документи для внесення змін до статуту, оспорює порядок та спосіб скликання парафіяльної ради, парафіяльних зборів та право участі у них, повноваження приймати рішення про внесення змін до статуту.

Отже, наданню правової оцінки розпорядженню Рівненської обласної державної адміністрації передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійної організації - Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків. Окрім того, оскаржувані рішення, записи та дії зачіпають не лише права та інтереси позивача, а й Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків.

Таким чином, суд доходить до переконання, що в даному випадку спір виник саме між засновниками, членами Релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків, яка належить до Московського патріархату та релігійною громадою, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування, подавши заяву про реєстрацію змін.

Суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У зв`язку з цим суд вважає, що цей спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду у постанові від 19.12.2018 у справі № 806/3462/14 (адміністративне провадження № К/9901/4706/18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 КАС України визначено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Зважаючи на характер спірних правовідносин та з огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства, тобто розгляд даного спору за правилами територіальної підсудності відповідно до статей 27-30 ГПК України віднесений до юрисдикції Господарського суду Рівненської області.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції сплачена сума судового бору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись статтями 170, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Члена релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків Савонюк Галини Єфстафіївни до Рівненської обласної державної адміністрації, Державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації Бороденко Іванни Василівни про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, записів.

Роз`яснити Члену релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків Савонюк Галині Єфстафіївні, що відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити Члену релігійної громади Української Православної Церкви с. Мошків Савонюк Галині Єфстафіївні, що розгляд даного спору віднесений до юрисдикції Господарського суду Рівненської області.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу складено 08.07.2019.

Суддя Нор У.М.