Справа № 640/7737/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 липня 2019 року № 640/7737/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового Шарій А.А., представника позивача Сабіна М.Г., представника відповідача Щуренко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРХІМ" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

06.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРХІМ" (ТОВ "ТД "УКРХІМ") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.04.2018 №.

В обґрунтування позову з урахуванням відповіді на відзив зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 23.04.2018 № прийнято на підставі необґрунтованих та недостовірних висновків, викладених в акті перевірки від 04.04.2019 №346/26-15-14-04-01/39716581, щодо заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість (ПДВ) за січень 2019 року на 1 336 889 грн внаслідок документування господарських операцій з придбання пшениці нестандартної за показником "зернова домішка" у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" та подальшого продажу такого товару як пшениці 3 та 6 класів нерезидентам ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) та "MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати).

Позивач зазначає, що правомірно включив до складу податкового кредиту майбутніх податкових періодів суми ПДВ сплачені під час придбання пшениці нестандартної за показником "зернова домішка" у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ", адже операції з придбання такої пшениці підтверджені достатніми первинними документами та зареєстрованими у встановленому порядку податковими накладними.

Зауважив, що придбана у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" пшениця нестандартна за показником "зернова домішка" класифікується за кодом УКТЗЕД 1001 99 00 00. Дану пшеницю доставлено до Державного підприємства "Хлібна база №77" Державного агентства резерву України та направлено до ДП "Одеський морський торгівельний порт" термінал ТОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл" та ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" термінал ТОВ "СП Рисоіл Термінал" з метою реалізації за кодом УКТЗЕД 1001 99 00 00 нерезидентам ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) та "MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати).

Крім того, умовами Контрактів із ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) та MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати) передбачено, що якість товару є остаточною у місці поставки. При цьому, у місці поставки (термінали відповідних портів) підтверджено якість товару, тобто відповідність пшениці 3 та 6 класам.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ "ТД "УКРХІМ" посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 04.04.2019 №346/26-15-14-04-01/39716581.

Вказав, що згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку "281" за січень 2019 року, станом на 01.01.2019, обліковується залишок пшениці нестандартної за показником "зернова домішка" на суму 6 696 237,35 грн, кількістю 1495,20 т. Згідно рахунку "281" протягом січня 2019 року товариством реалізовано пшеницю нестандартну за показником "зернова домішка" на суму 6 700 904,05 грн, кількістю 1496,740 т. Станом на 31.01.2019 залишки пшениці нестандартної за показником "зернова домішка" відсутні.

Позивачем задокументовано придбання пшениці нестандартної за показником "зернова домішка" у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ", однак відсутні докази реалізації такої пшениці у січні 2019 року. Відповідач наголосив на тому, що пшениця, придбана позивачем у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ", та пшениця, реалізована позивачем на експорт ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) та MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати), не є тим самим товаром.

Тому, позивачем безпідставно збільшено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень на суму 1 336 889 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та наданих у справу доказах.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зіславшись на письмово викладену позицію.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

В період з 19.03.2019 по 01.04.2019 року працівниками ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ТД "УКРХІМ" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за січень 2019 року.

За результатами перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 04.04.2019 №346/26-15-14-04-01/39716581.

В ході перевірки виявлено та зафіксовано в акті перевірки порушення ТОВ "ТД "УКРХІМ" вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 193.1 статті 193, пункту 197.6 статті 197, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за січень 2019 року на суму ПДВ 1 336 889 грн.

На підставі висновків акта від 04.04.2019 №346/26-15-14-04-01/39716581 ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.04.2019 №, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2019 року на 1 336 889 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2019 № та вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється розділом V ПК України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно положень пунктів 200.1 та 200.2 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Встановлено, що 30.11.2018 між ТОВ "ТД "УКРХІМ" та ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" укладено Договір №501118, за умовами якого ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" зобов`язується поставити в обумовлений Договором строк сільськогосподарські культури, українського походження, нормальної товарної якості, в заліковій вазі, кількістю, відповідно до Додаткових угод до цього Договору, а ТОВ "Торговий дім "УКРХІМ" зобов`язується прийняти Товар та сплатити постачальнику його вартість.

Відповідно до укладених між ТОВ "ТД "УКРХІМ" та ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди №2 від 05.12.2018 до Договору №501118, Додаткової угоди №3 від 25.01.2019 до Договору №501118, ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" зобов`язується поставити пшеницю, код УКТЗЕД 1001 99 00 00, автотранспортом на умовах FCA (ДП "Хлібна база №77" Державного агентства резерву України, 67200, Одеська обл. смт. Іванівка).

Реальність господарських операцій між ТОВ "ТД "УКРХІМ" та ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" згідно умов Договору від 30.11.2018 №501118 підтверджується належними первинними документами та не спростована відповідачем.

За результатом проведених господарських операцій ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" складено відповідні податкові накладні, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ТОВ "ТД "УКРХІМ" та "MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати) уклали контракти від 18.12.2018 №FW-85 dd та від 19.12.2018 №FW-86 dd на поставку пшениці 4, 5, 6 класів, 2018 року врожаю, не ГМО, насипом, кількістю 120 т +/- 5% за вибором продавця та 400 т +/- 5% за вибором продавця, відповідно. Умови поставки DAP - ДП "Одеський морський торгівельний порт" термінал ТОВ " Олімпекс Купе Інтернешнл".

Між ТОВ "ТД "УКРХІМ" та ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) укладено контракт від 16.07.2018 №Р180716-W-1 на поставку пшениці 4, 5, 6 класів, 2018 року врожаю, не ГМО, насипом, кількістю 5000 т. Умови поставки DAP, місце призначення за вибором покупця ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" або ДП "Морський торгівельний порт "Южний".

За умовами вказаних договорів якість товару (відповідність певному класу) є остаточною у місці поставки.

Згідно наданих позивачем документів ТОВ "ТД "УКРХІМ" придбано у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" пшеницю нестандартну за показником "зернова домішка" - 20,30% та 21,20%, яка відповідає коду УКТЗЕД , в кількості 1495,20 т.

Дану пшеницю доставлено за рахунок ТОВ "ТД "УКРХІМ" на елеватор Державного підприємства "Хлібна база №77" Державного агентства резерву України, звідки направлено до ДП "Одеський морський торгівельний порт" термінал ТОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл" та ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" термінал ТОВ "СП Рисоіл Термінал" з метою реалізації нерезидентам ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) та "MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати) згідно умов контрактів від 16.07.2018 №Р180716-W-1, від 18.12.2018 №FW-85 dd та від 19.12.2018 №FW-86 dd.

По прибуттю вказаної пшениці до ДП "Одеський морський торгівельний порт" та ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ", поставлена пшениця ідентифікована покупцями як пшениця 6-го та 3-го класу.

Згідно наявних в матеріалах справи митних декларацій ТОВ "ТД "УКРХІМ" продано ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) 455,46 т. пшениці 6 класу та 490,22 т. пшениці 3 класу, "MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати) 124,39 т. та 422,93 т. пшениці 6 класу. Код товарів за УКТЗЕД 1001 99 00 00.

За фактом оформлення митних накладних, ТОВ "ТД "УКРХІМ" складено податкові накладні щодо вказаних поставок із зазначенням номенклатури товару "пшениця нестандартна за показником "зернова домішка" 20,30%" код УКТЗЕД 1001 99 00 00.

Стверджуючи про порушення позивачем норм ПК України, відповідач зазначає про наявність сумнівів у тому, що пшениця, придбана позивачем у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ", та пшениця, реалізована позивачем на експорт ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) та MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати), не є тим самим товаром. Зазначає, що позивачем придбано у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" товар "пшениця нестандартна за показником "зернова домішка" 20,30%", згідно окремих товарно-транспортних накладних в якості вантажу зазначено "пшениця фуражна", а ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) та "MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати) продано пшеницю 3 та 6 класів.

Суд критично ставиться до вказаних доводів відповідача та наголошує на тому, що відповідачем не ставиться під сумнів реальність господарських вказаних господарських операцій між ТОВ "ТД "УКРХІМ" та ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ", за результатом яких позивач і сформував спірне від`ємне значення ПДВ.

Контролюючим органом належними доказами не доведено, що пшениця придбана позивачем у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" є іншим товаром, ніж той, що проданий позивачем ''SPIKE TRADE AG" (Швейцарія) та "MAXGRAIN INTERNATIONAL LIMITED" (Об`єднані Арабські Емірати). Доводи відповідача в цій частині ґрунтуються виключно на різних назвах такого товару у окремих документах, різних підходах до класифікації товару.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 28.02.2018 у справі № 806/1033/17 окремі недоліки в оформленні первинних документів не спростовують наявності у підприємства відповідних господарських операцій. Відсутність реквізитів первинних документів ще не означає їх дефектність; відсутність деталізації в первинних документах не є підставою для визнання нереальності господарських операцій. В кожному конкретному спірному випадку важливо окремо досліджувати характер недоліків первинних документів, однак згідно з прямим приписом статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" такі недоліки не повинні унеможливлювати ідентифікацію осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, зміст та обсяг таких господарських операцій тощо. Водночас неістотні недоліки первинних документів не є підставою для невизнання факту відсутності здійснення господарської операції.

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає за необхідне зауважити, що у відповідності із пунктом 201.1 статті 201 ПК України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, зокрема: опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що за змістом Глави 10 "Зернові культури" Розділу II "Продукти рослинного походження" Закону України "Про митний тариф України", код УКТЗЕД 1001 99 00 00 використовується як до пшениці 6 та 3 класу, так і до пшениці нестандартної за показником "зернова домішка". Тому, у податкових накладних платник податків зобов`язаний зазначити точний опис (номенклатуру) товарів, що у випадку застосування однакового коду УКТЗЕД для групи товарів дає змогу ідентифікувати товар.

Суд не погоджується із вказаним висновком відповідача, адже законодавством не передбачено обов`язку платника податків детально описувати у первинних документах всі характеристики товару, який є об`єктом господарської операції. Достатнім при заповненні податкової накладної є виконання вимог пункту 201.1 ст. 201 ПК України.

Водночас, суд переконаний, що деталізація назви і характеристик товару, які зазначені в наданих позивачем документах, повністю відображають зміст господарських операцій позивача із його контрагентами.

Так, позивач погодив із ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" придбання пшениці за кодом УКТЗЕД 1001 99 00 00. ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" здійснило поставку для позивача товару за кодом УКТЗЕД 1001 99 00 00, що визнає відповідач.

Позивач обліковував такий товар за назвою, що зазначена у накладних продавця, при цьому, у позивача не було необхідності для вжиття заходів щодо визначення якості (класу) пшениці, адже позивач придбавав пшеницю у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ" для продажу на експорт згідно контрактів, умовами яких передбачено остаточне визначення якості (класу) в місці поставки.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку "281" за січень 2019 року, станом на 01.01.2019, обліковується залишок пшениці нестандартної за показником "зернова домішка" на суму 6 696 237,35 грн, кількістю 1495,20 т. Згідно рахунку "281" протягом січня 2019 року товариством реалізовано пшеницю нестандартну за показником "зернова домішка" на суму 6 700 904,05 грн, кількістю 1496,740 т. Станом на 31.01.2019 залишки пшениці нестандартної за показником "зернова домішка" відсутні. Також в акті є відомості про митні декларації згідно яких позивач у січні 2019 року експортував аналогічний обсяг пшениці 3-го і 6-го класу.

Отже, з акту перевірки опосередковано вбачається факт продажу в січні 2019 року пшениці нестандартної за показником "зернова домішка", тобто того ж самого товару, що придбано у ТОВ "АГРО ЕНЕРДЖИ". Водночас, відповідач не довів, що позивач якимось іншим чином придбав пшеницю 3-го і 6-го класу, яку в подальшому експортував, а також продав пшеницю нестандартну за показником "зернова домішка". Акт перевірки не містить опису порушень в цій частині.

Додатково суд зазначає, що товарна підкатегорія згідно з УКТЗЕД 1001 90 99 00 включає пшеницю м`яку, яка у відповідності до Національного стандарту України ДСТУ 3768-2010 поділяється на 6 класів.

Згідно Національного стандарту України ДСТУ 3768-2010 у м`якій пшениці 6 класу допускається зернова домішка не більше ніж 15%, зокрема, биті зерна - у межах зернової домішки, зерна злакових культур - у межах зернової домішки, пророслі зерна - у межах зернової домішки.

Відповідно до пункту 3.5.2 Національного стандарту України ДСТУ 3768-2010 до зернової домішки пшениці відносять зерна із забарвленим зародком, зокрема, у м`якій пшениці групи Б і 6-го класу - понад 30%.

Таким чином, пшениця нестандартна за показником "зернова домішка" - 20,30% та 21,20% може класифікуватися як пшениця 6-го класу.

До того ж, зерно пшениці м`якої 6-го класу відноситься до зерна технічного призначення та фуражного зерна. Тому, зазначення в окремих товарно-транспортних накладних назви товару "фуражна пшениця" не свідчить в контексті спірних правовідносин про поставку різних товарів.

Враховуючи наведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства в означеній частині ґрунтуються виключно на припущеннях.

Однак, констатація фактів порушень законодавства, що ґрунтується лише на сумнівах та припущеннях, є неприпустимою при складанні офіційного документу органу державної податкової служби (акту перевірки).

Зазначене є порушенням пункту 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, згідно якого факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованість висновків перевірки та правомірність оскаржуваного рішення, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав позивача у судовому порядку шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.04.2018 №.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 03.05.2019 №31, позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 19210 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім того, суд зазначає, що згідно пункту 1 частини другої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що 12.10.2018 ТОВ "ТД "УКРХІМ" та адвокатським об`єднанням "МАК`С БЛУМ" (до 13.05.2019 АО "НЕССА Груп") укладено Договір №10 про надання правової допомоги та 01.11.2017 - Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги №10.

Відповідно до укладених між ТОВ "ТД "УКРХІМ" та адвокатським об`єднанням "МАК`С БЛУМ" Договору про надання правової допомоги №10 від 12.10.2017, Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №10, рахунка на оплату №70 від 20.05.2019, акту приймання-передачі наданих послуг від 19.06.2019, адвокатським об`єднанням "МАК`С БЛУМ" здійснювалась підготовка та подача позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.04.2019, винесеного на підставі акту перевірки №346/26-15-14-04-01/39716581 від 04.04.2019 складеного ГУ ДФС у м. Києві, підготовка та подача відповіді на відзив та участь в судових засіданнях у справі №640/7737/19. У зв`язку із цим ТОВ "ТД "УКРХІМ" понесло витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 20.05.2019 №52.

Суд вважає вказані витрати позивача на правничу допомогу обґрунтованими, співмірними з обставинами справи та характером спору, а також підтвердженими належними доказами. Разом з цим, відповідачем не доведено протилежного. Тому, понесені ТОВ "ТД "УКРХІМ" витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн підлягають поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРХІМ" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 23.04.2018 №.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРХІМ" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 210 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень), а також витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн (десять тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "УКРХІМ" (місцезнаходження юридичної особи: 02002, місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, будинок 2А, квартира 800; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39716581).

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04080, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39439980).

Повний текст рішення складено й проголошено в судовому засіданні 09.07.2019.

Суддя О.М. Чудак