Справа № 816/776/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2019 року

Київ

справа №816/776/17

адміністративне провадження №К/9901/2385/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 листопада 2017 року (прийняту судом у складі судді Даценка В.М.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року (постановлену судом у складі: головуючого судді П`янової Я.В., суддів: Чалого І.С., Зеленського В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області (далі - Виконком, Міськрада відповідно), Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (далі - МБТІ), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лубнижитлобуд 2010» (яке є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Лубнижитлобуд», далі - Товариство), управління з питань комунального майна та земельних відносин Виконкому, про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просили:

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Виконкому Нестеренко Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 травня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Виконкому Нестеренко Л.М. про припинення права власності від 10 травня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Виконкому Максименка М.А. про припинення іншого речового права від 25 листопада 2016 року (далі - Спірні рішення).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Полтавський окружний адміністративний суд ухвалою від 20 червня 2017 року: позовну заяву залишив без розгляду в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування запису МБТІ за номером 388 в книзі номер 3 від 21 квітня 2015 року про погашене право власності за Товариством () із закриттям розділу на підставі знищення об`єкту нерухомого майна щодо нежитлової будівлі, дитячий садок (реєстраційний номер майна 5157775) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1638,7 кв.м. згідно номеру запису 189 в книзі 2 від 19 березня 2004 року, форма власності - колективна, частка власності 1/1, що виникло на підставі договору купівлі-продажу між відкритим акціонерним товариством «Шліфверст» (далі - ВАТ «Шліфверст») і Товариством та N° 265 від 16 жовтня 2003 року та акта прийому передачі від 30 жовтня 2003 року; справу передав до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області для розгляду.

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області постановою від 20 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовив.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 19 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що всі документи необхідні для проведення оскаржуваних реєстраційних дій є в матеріалах реєстраційної справи. Позивач не зміг вказати який саме документ, передбачений чинним законодавством не був наданий реєстратору, відтак і не зміг пояснити в чому полягає протиправність його дій.

Суть даного позову зводиться до того, що, на думку позивачів, саме прийняті рішення відповідача позбавляють їх права на забезпечення належного виконання Товариством зобов`язань щодо будівництва якісного житла, власниками квартир якого вони стали. Однак, суть вчинених реєстраційних дій зводиться до реєстрації права власності на будинок та припинення реєстрації права власності на будинок та землю. Роль реєстратора є суто технічною, полягає у підтвердженні державою факту набуття та припинення речових прав на нерухоме майно. На цій стадії державний реєстратор жодним чином не наділений правом здійснювати перевірку дотримання товариством будівельних норм при будівництві будинку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

09 січня 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просять рішення судів попередніх інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

У скарзі посилаються на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Також зазначають про те, що суди не дослідили належним чином всі докази у справі та не надали їм належну оцінку.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Верховний Суд ухвалою від 18 січня 2018 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16 жовтня 2003 року Товариство на підставі договору, укладеного з ВАТ «Шліфверст», придбало будівлю дитячого садка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Товариство отримало рішення Міськради № 348 про дозвіл на будівництво, добудови, реконструкції та переобладнання приміщення під житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Товариство виготовило та погодило відповідно до переліку необхідну проектно-кошторисну документацію.

Відповідно до договору про пайову участь в будівництві житла від 14 грудня 2004 року № 227/УПБ-40Д, укладеного між Товариством (замовник), Міністерством оборони України (пайовик, далі - Міноборони) та Північним управлінням капітального будівництва Міноборони (платник), передано одинадцять квартир будинку Міноборони згідно з актом прийому-передачі.

12 квітня 2005 року Лубенським МБТІ Товариству видано відповідно до рішення Виконкому свідоцтво на право власності на 14-ти квартирний житловий будинок загальною площею 1037,9 кв.м за вказаною адресою.

В подальшому позивачі стали власниками квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Товариство 13 липня 2016 року звернулося із заявою до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , за наслідками розгляду якого відповідачем було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13 липня 2016 року, індексний номер 30442469, а також рішення про припинення права власності від 14 липня 2016 року індексний номер 30449105 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, розташований за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством у зв`язку з відмовою власника від права власності.

29 вересня 2016 року до державного реєстратора звернувся представник Товариства для внесення змін до запису Державного реєстру прав на вказаний вище об`єкт нерухомого майна, оскільки було встановлено, що при відкритті розділу на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було допущено технічну помилку - у загальній площі об`єкта нерухомого майна внесено 545,5 кв.м. замість 1037,9 кв.м.

За наслідками розгляду вказаної заяви державним реєстратором винесено рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав на право власності на нерухоме майно за номером 15376869 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 31623261.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року вказані рішення державного реєстратора були скасовані. Рішення суду мотивовано наявністю неприпустимих недоліків, допущених державним реєстратором під час розгляду заяв Товариства.

Також встановлено, що рішенням державного реєстратора Виконкому Максименка М.А. про припинення іншого речового права від 25 листопада 2016 року проведено державну реєстрацію припинення іншого речового права - право оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за Міськрадою.

Після набрання законної сили постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року Товариство повторно звернулося до державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності та припинення права власності.

Рішенням державного реєстратора Виконкому від 05 травня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством.

Рішенням державного реєстратора Виконкому від 10 травня 2016 року проведено державну реєстрацію припинення права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством.

Не погоджуючись з такими рішеннями, позивачі звернулися до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 2 КАС (у редакції, чинній на час звернення із позовом та прийняття рішення судом першої інстанції, далі - КАС) завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Такі висновки містяться, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року (справа № 1903/944/12).

Також Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 січня 2019 року (справа № 813/317/17), зазначила, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються окрім вимог про скасування оспорюваного рішення також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення.

Як убачається з установлених судами фактичних обставин у цій справі, позивачі просять визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації прав та їх обтяжень за третьою особою - Товариством.

Позовні вимоги фактично зводяться до того, що на думку позивачів, саме прийняті спірні рішення відповідача позбавляють їх права на забезпечення належного виконання Товариством зобов`язань щодо будівництва якісного житла, власниками квартир якого вони є.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності та припинення такого права безпосередньо пов`язане із захистом позивачами свого цивільного права у спорі щодо належного виконання зобов`язань щодо будівництва якісного житла з особою (Товариством), яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації на нею права власності та припинення такого права. А тому спір має приватноправовий характер і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, а також суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності, зокрема те, що оскаржувані реєстраційні дії були вчинені не за заявою позивачів, колегія суддів вважає, що суди помилково розглянули дану справу в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 354 КАС порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Отож, касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає задоволенню в частині вимоги про скасування судових рішень.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року скасувати і закрити провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець