Справа № 620/4319/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4319/18 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2.,

від відповідача: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, у якому просила суд:

- визнати неправомірними дії комісії та бездіяльність посадових осіб Чернігівської ОДА в частині не видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та вкладки до нього на підставі довідки МСЕК (в місячний термін з дня подання документів);

- зобов`язати голову Чернігівську ОДА видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та вкладки до нього, згідно довідки МСЕК;

- зобов`язати Чернігівську ОДА, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу відповідно до змісту якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що на її думку рішення Чернігівського окружного адміністративного суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, винесеним з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з недотриманням правової позиції ВСУ, з ігноруванням типових рішень з даних спірних правовідносин, з застосуванням норм законів, які не поширюються на ці правовідносини та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції не пересвідчився чи дійсно її порушені права були відновлені відповідачем добровільно, у той час як відповідне посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та вкладки до нього згідно довідки МСЕК нею до теперішнього часу не отримано. Крім того, позивач звертала увагу суду, що з наявної у матеріалах справи копії такого посвідчення вбачається, що воно не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не містить штампу «Перереєстровано» у зв`язку з чим є недійсним. Водночас, відповідних обставин судом першої інстанції під час розгляду справи не було прийнято до уваги, а також не надано їм належної правової оцінки.

Отже, з огляду на те, що до теперішнього часу позивач не має фактичної можливості користуватись відповідним посвідченням та отримувати на його підставі гарантовані державою пільги, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на даний час її права не порушені, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу позивача відповідно до змісту якого останній зазначає, що з обставинами, викладеними в апеляційній скарзі не погоджується та вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

За наведених обставин відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін.

У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 313 КАС України, на переконання суду, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради з заявою про встановлення їй статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії на підставі наданих документів та видати посвідчення встановленого зразка і вкладку до нього (а.с. 9).

Розглянувши вказані документи позивача Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради листом від 29 березня 2011 року повідомило ОСОБА_1 , що підстав для винесення її справи на розгляд комісії для встановлення їй вказаного у її заяві статусу не має, оскільки рішення комісії про причинний зв`язок її захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи (експертний висновок № 137 від 05 листопада 2010 року) було скасовано (а.с.28)

Матеріалами справи підтверджується, що 11 березня 2011 року рішенням ЛКК (витяг з протоколу № 11) було скасоване попереднє рішення комісії про причинний зв`язок захворювання ОСОБА_1 з наслідками Чорнобильської катастрофи, а саме експертний висновок № 137 від 05 листопада 2010 року (а.с. 19).

У подальшому, а саме 28 березня 2018 року, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова у справі № 750/1566/18, яке набрало законної сили 26 квітня 2018 року, вказане рішення Чернігівської обласної СЛКК 11 березня 2011 року (протокол №11) про скасування попереднього рішення про причинний зв`язок захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи громадянки ОСОБА_1 було скасовано (а.с. 20-22).

Крім того, під час розгляду даної справи Деснянським районним судом було встановлено, що на підставі постанови КМУ № 674 від 02 грудня 1992 року «Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу був наданий статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та на підставі ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови КМУ № 51 від 20 січня 1997р. «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу було видано посвідчення особи яка, постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 (а.с.25-27).

29 жовтня 2018 року позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради з заявою відповідно до змісту якої просила в місячний термін видати їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та вкладку до нього, вказавши дату їх видачі - січень 2011 року (а.с. 31-32).

08 листопада 2018 року Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради листом від 29 березня 2011 року № 05/14431 повідомило позивачу, що її документи передано до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської ОДА для подальшого розгляду та листом від 26 листопада 2018 року № 05/15491 позивача було проінформовано, що 20 листопада 2018 року на засіданні комісії справу щодо видачі їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії - розглянуто. Разом з вказаним листом позивачу було направлено протокол відповідного засідання комісії від 20 листопада 2018 року (а.с. 29,30).

Зі змісту витягу з вказаного протоколу засідання комісії вбачається, що розглянувши вказані документи позивача Комісія прийняла рішення про відмову у визначенні ОСОБА_1 відповідного статусу постраждалої особи через відсутність законодавчих підстав (а.с. 33).

21 грудня до Чернігівської ОДА надійшла заява позивача (від 20 грудня 2018 року) відповідно до змісту якої остання просила переглянути її справу на засіданні комісії 21 грудня 2018 року (а.с. 34).

З огляду на те, що станом на 28 грудня 2018 року позивач відповіді на свою заяву від 20 грудня 2018 року не отримала, та відповідний статус постраждалої особи їй встановлено не було, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії разом із вкладкою до нього не видано, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Водночас, у ході розгляду даної справи відповідачем було подано до суду витяг з протоколу № 6 засідання комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 грудня 2018 року на якому комісією було прийнято рішення визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та рекомендувати областій державній адміністрації видати посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_4 та вкладку № НОМЕР_3 (а.с. 69).

Крім того, відповідачем було долучено також до матеріалів справи копію зазначеного у протоколі посвідчення та вкладки до нього.

Проте, доказів щодо ознайомлення позивача із відповідними документами, а також отримання ОСОБА_1 посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_4 та вкладки до нього № НОМЕР_3 матеріали справи не місять. При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує про те, що на даний час посвідчення та вкладка до нього знаходяться в Управлінні праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради (а.с.64).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час права позивача не порушені, що відповідно не створює підстав для їх захисту та про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Положення ст. 65 вказаного Закону передбачають, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів наведеної норми Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 551 від 11 липня 2018 року, якою затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.

Згідно з вимогами ч. 1 п. 7 Постанови № 551 та п.11 Порядку посвідчення видаються обласними державними адміністраціями за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами.

Отже, з наведеного вбачається обов`язок обласних державних адміністрацій видавати потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам посвідчення, які надають останнім право користування пільгами, встановленими Законом від 28.02.1991 796-XII, за наявності відповідного рішення комісії.

Як було встановлено судом та зазначає відповідач, 28 грудня 2018 року комісією було прийнято рішення визначити позивачу статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та рекомендувати обласній державній адміністрації видати посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_4 та вкладку № НОМЕР_3 (а.с. 69).

Отже, за наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання неправомірними дії комісії в частині не видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та вкладки до нього на підставі довідки МСЕК (в місячний термін з дня подання документів) з огляду на те, що комісією відповідне рішення прийнято та разом з цим, рекомендовано уповноваженому на те органу - обласній державній адміністрації видати позивачу відповідне посвідчення, що у свою чергу свідчить про відсутність порушень прав позивача з боку комісії.

Крім того, як встановлено судом, вказане посвідчення було виготовлене Чернігівською ОДА, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією цього посвідчення та вкладки до нього.

Проте, як стверджує позивач вказане посвідчення та вкладка до нього відповідачем їй фактично видані не були, а тому до теперішнього часу вона позбавлена права на користування пільгами, встановленими Законом від 28.02.1991 № 796-XII.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості відповідних доводів позивача, колегією суддів встановлено, що матеріали справи доказів фактичної видачі позивачу відповідного посвідчення не містять, а відповідачем вказаних доводів позивача жодним чином не спростовано. Натомість, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує про те, що дане посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_4 та вкладка до нього № НОМЕР_3 знаходяться в Управлінні праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради, тобто як вірно зазначає позивач, фактично не видано власнику цього посвідчення.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апелянта щодо помилковості висновку суду першої інстанції, що на даний час її права не порушені, оскільки ОСОБА_1 до теперішнього часу відповідного посвідчення не отримала, а тому, зокрема, позбавлена користування пільгами, встановленими Законом від 28.02.1991 № 796-XII.

За наведених обставин у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що доводи апелянта у цій частині заслуговують уваги, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Водночас, відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлення порушення прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень та з метою ефективного відновлення цих прав, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 від 28 грудня 2018 року та вкладки до нього № 716451с від 28 грудня 2018 року, а також зобов`язати видати їх позивачу.

Разом з тим, решта тверджень та посилань апелянта судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Таким чином, на підставі встановлених під час апеляційного розгляду обставин справи у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також спростовуються доводами апелянта.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 245 КАС України у випадку визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. В такому випадку суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Аналогічна правова норма визначена ч. 1 ст. 382 КАС України відповідно до положень якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким з чином, з огляду на встановлені обставини справи, та з метою забезпечення виконання завдання адміністративного судочинства, керуючись зазначеними нормами законодавства, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та зобов`язати Чернігівську обласну державну адміністрацію подати до суду звіт про виконання даного судового рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня постановлення рішення судом апеляційної інстанції

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 313, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної державної адміністрації щодо невидачі ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 від 28 грудня 2018 року та вкладки до нього № 716451с від 28 грудня 2018 року.

Зобов`язати Чернігівську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 від 28 грудня 2018 року та вкладки до нього № 716451с від 28 грудня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Зобов`язати Чернігівську обласну державну адміністрацію подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання даного судового рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня постановлення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 09 липня 2019 року