Справа № 540/913/19
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/913/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Нікітенко А.В.,

за участю:

представника відповідача - Черниш Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що він зареєструвався, як фізична особа - підприємець 17 жовтня 2001 року. 17 грудня 2018 року припинив підприємницьку діяльність. За час перебування у статусі підприємця, фактично не займався вказаною діяльністю з незалежних від його причин, тобто жодного доходу не отримував.

Однак податковим органом винесено вимогу про сплату недоїмки від 06 листопада 2018 року № Ф- 1486-50. Станом на 31 жовтня 2018 року заборгованість по єдиному внеску становить 15819 грн. 54 коп.

Позивач вважає вказану оскаржувану вимогу № Ф- 1486 - 50 ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату недоїмки ГУ ДФС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі від 06 листопада 2018 року № Ф-1486-50.

Ухвалою суду від 06.05.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 22.05.2019 року.

21.05.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що ОСОБА_1 був зареєстрований 17.10.2001 року як фізична особа-підприємець та взятий на облік в Головному управлінні ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі як платник єдиного соціального внеску.

Відповідно до відомостей, що містять в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.01.2011 до реєстру внесено запис про заміну свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 Закону № 2464).

Положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція №449) визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки, без проведення додаткових перевірок. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом №2464.

Недоїмку по платнику ОСОБА_1 контролюючим органом було виявлено у жовтні 2018 року. За даними інформаційної системи органів ДФС, станом на 31.10.2018 року загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за позивачем становить 15 819,54 грн., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань.

Після виявлення контролюючим органом в жовтні 2018 року своєчасно несплачених сум єдиного внеску позивачу було направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 № Ф-1486-50.

Посилання позивача на те, що ним фактично не здійснювалась підприємницька діяльність та він не отримував жодного доходу не звільняють його від обов`язку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

Доказів того, що позивач звільнений від обов`язку нараховувати та сплачувати єдиний соціальний внесок відповідно до положень ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, та ч. 4 п. 1 Розділу II Інструкції № 449 не надано.

22.05.2019 року розгляд справи відкладено на 05.07.2019 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

У судове засідання, призначене на 05.07.2019 року, позивач не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Новокаховської міської ради Херсонської області 17.10.2001 року.

01.01.2011 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про сплату єдиного податку серія НОМЕР_2 .

06.11.2018 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1486-50, відповідно до якої станом на 31.10.2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 15819,54 грн.

17.12.2018 року припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_1 .

14.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з заявою про надання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 року № Ф-1486-50 та інформації про виникнення заборгованості.

Відповідно до листа Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Новокаховське управління) від 14.03.2019 № 5609/10/21-22-50-17-06 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цієї фізичної особи (ч.8 ст. 4 Закону України від 15.05.03 р. № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.08.2010 № 2464 (далі - Закон № 2464).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464).

Законом України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Частиною п`ятою статті 8 Закону № 2464 для зазначеної категорії платників встановлена обов`язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22% бази нарахування.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону № 2464).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено.

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати у разі відсутності доходу, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, зобов`язані сплатити за звітний 2017 рік - 8448 грн. (3200 грн.*12міс.*22%), за звітний 2018 рік - 9828,72 грн. (3723 грн.*12міс.*22%).

Крім того, з прийняттям Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесені зміни до Закону № 2464, що діють з 01.01.2018, зокрема щодо строків сплати зобов`язань фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування.

Так, з 01.01.2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону № 2464).

Статтею 6 Закону № 2464 визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до підпунктів 6, 7 статті 13 Закону №2464 та розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449), органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України № 2464-VI, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (п. 6 ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст.25 Закону №2464-VI).

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Враховуючи вищевикладене, на підставі Закону № 2464 та Інструкції № 449, контролюючим органом нараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 15819,54 грн. згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, оформлену вимогою № Ф-1486-50 від 06.11.2018 року.

Згідно приписів ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що він не є платником ЄСВ, оскільки він не займався підприємницькою діяльністю і не отримував жодних доходів.

Щодо зазначеної позиції позивача суд зазначає наступне.

Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року № 755-IV).

Частиною 4 ст. 6 Закону №2464-VI встановлено, що разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Зняття з обліку фізичної особи як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №2464-VI після проведення передбачених законодавством перевірок платника та проведення остаточного розрахунку.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності, та зобов`язана забезпечити остаточні розрахунки з податків та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від провадження підприємницької діяльності.

Однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Даний висновок суду підтверджується правовою позицією Верховного суду у постанові від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13.

Суд наголошує, що недоїмка зі сплати єдиного внеску у позивача виникла шляхом несплати останнім ЄСВ за 2017 та 2018 роки, тобто в період коли позивач був зареєстрованим як фізична особа - підприємець, а тому навіть після припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити єдиний соціальний внесок.

Таким чином, твердження позивача про відсутність у останнього обов`язку нараховувати та сплачувати єдиний внесок є безпідставними.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що вимога ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № Ф-1486-50 від 06.11.2018 року про сплату боргу (недоїмки) у сумі 15819,54 грн. сформована відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах повноважень, а отже є законною і обґрунтованою, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09 липня 2019 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 111060000