Справа № 160/4742/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Справа № 160/4742/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
24 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 29 від 02.03.2017 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру, починаючи з 22.02.2017 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до серпня 2000 року вона проживала у м. Луганську, а потім виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю. У лютому 2017 року вона через представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулась до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком, проте пенсійним фондом було відмовлено у призначенні пенсії, що було оскаржено нею у судовому порядку. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.10.2018 р. по справі №208/3096/17 рішення пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії за віком №29 від 02.03.2017 року скасоване як протиправне та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком. Проте, за результатом повторного розгляду заяви відповідачем знову відмовлено у призначенні пенсій за віком, про що прийняте рішення від 05.12.2018 р. Позивач вважає, що відповідач цілком безпідставно відмовляє у призначенні пенсії. Такими діями відповідач фактично порушує її право на отримання пенсії, передбачене Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач також зауважив, що судове провадження щодо захисту прав та інтересів людини не може бути ілюзорним, а має бути ефективним та реальним. Просить відновити порушене право у спосіб, визначений в позовних вимогах.
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 р. позовну заяву залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків.
У встановлений в ухвалі строк недоліки позовної заяви були усунуті позивачем.
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
03 липня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.12.2018 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком є правомірним, винесеним на підставі, у межах та у спосіб, що визначений законом, тому підстав для його скасування не має. Під час повторного розгляду заяви від 22.02.2017 р. та долучених до неї документів було встановлено відсутність документів на підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України в м. Кам`янське. Крім того, довідка про заробітну плату не відповідає Порядку №22-1 (додаток 1 пункту 2.1 розділу ІІ), та видана Луганською Народною Республікою, тому не була взята до уваги. Також, згідно з паспортом, виданого на ім`я « ОСОБА_3 », встановлена розбіжність із даними, які зазначені у довіреності від 06.02.2017 р., трудовій книжці та заяві про відкриття рахунку у банківській установі. Відповідач вважає, що позивач не може звертатись до будь-якого органу Пенсійного фонду України, оскільки із заявами про призначення пенсії незалежно від території обслуговування таких органів можуть звертатись особи, які проживають (зареєстровані) перелічених адміністративно-територіальних одиницях держави України. З урахуванням викладеного, підстави для задоволення позову відсутні.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон, до серпня 2000 року проживала у м. Луганську, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.
22 лютого 2017 року позивач через свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_2 звернулась до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №29 від 02.03.2017 року ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком було відмовлено за непідтвердженням місця проживання (реєстрації) на території України.

Рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №29 від 02.03.2017 року було оскаржено позивачем в судовому порядку (адміністративна справа №208/3096/17).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року у справі №208/3096/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 29 від 02 березня 2017 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 визнано протиправним та скасовано; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. В іншій частині позову - відмовлено.

На виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року по справі №208/3096/17 відділом з питань призначення та перерахунку пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву про призначення виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у результаті розгляду відмовлено в призначенні пенсії за віком, про що прийнято рішення №б/н від 05 грудня 2018 року.

Рішення №б/н від 05 грудня 2018 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком обґрунтоване наступним:

- заява про призначення пенсії подається безпосередньо до управління Пенсійного фонду у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації), проте документів на підтвердження проживання (реєстрації) на території України в м. Кам`янське заявником не надано;-

- у заяві про призначення пенсії значиться ОСОБА_1 , але до заяви додано незавірену належним чином копію картки податків та паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ОСОБА_4 без зазначення по батькові;

- вказано останнє місце реєстрації на території України м. Луганськ, яке відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

- до заяви про призначення пенсії за віком надано незавірену належним чином копію трудової книжки на ОСОБА_5 , 1946 р.н., враховуючи дані паспорта, факт належності трудової книжки неможливо встановити до особи, що значиться у паспортних даних;

- довідка про заробітну плату для обчислення пенсії видана на ОСОБА_1 не відповідає вимогам постанови правління ПФУ від 25.11.2005 р. №22-1 та видана ЛНР, тому не взята до уваги.

Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, прийнятого за результатом повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 22.02.2017 р., позивач звернулась до суду з цим позовом.

Згідно зі ст.3, ст. 19, ст. 46 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 1 Закону «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788 за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) визначено умови призначення пенсії за віком.

Так, згідно з абз. 1 статті 26 Закону №1058, в редакції, чинній на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п. 1.6 - п. 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Згідно з п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пунктом 2.10. Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Пунктами 2.22. 2.23 Порядку №22-1 передбачено, за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до статті 5 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

У ході судового розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є громадянкою України, до серпня 2000 року мешкала у місті Луганську, працювала на території України та надалі виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, де перебуває на консульському обліку.

22 лютого 2017 року позивач через свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_2 звернулась до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсій за віком.

Рішенням Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №29 від 02.03.2017 року ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком було відмовлено, оскільки заява про призначення пенсії за віком подана не особисто та за наданим документами не підтверджено місце проживання (реєстрації) ОСОБА_1 на території України.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року у справі №208/3096/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 29 від 02 березня 2017 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 визнано протиправним та скасовано; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. В іншій частині позову - відмовлено.

На виконання рішення суду та за результатом повторного розгляду заяви позивача від 22.02.2017 р. відповідачем винесено оспорюване у цій справі рішення №б/н від 05.12.2018, згідно з яким позивачу знову було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

В обґрунтування підстав відмови у призначенні пенсії за віком відповідачем у рішенні зазначено, що документів на підтвердження проживання (реєстрації) на території України в м. Кам`янське заявником не надано; у заяві вказано по батькові, але картка платника податків та паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ОСОБА_6 , без зазначення по батькові; не надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, трудова книжка на ОСОБА_7 , 1946 р.н., враховуючи дані паспорта, факт належності трудової книжки неможливо встановити до особи, що значиться у паспортних даних; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 15.07.2010 р. №4726-у-2 видана на ОСОБА_1 не відповідає вимогам постанови правління ПФУ від 25.11.2005 р. №22-1 та видана ЛНР, тому не взята до уваги.

Суд вважає безпідставними і необґрунтованими доводи відповідача в обґрунтування підстав відмови у призначенні пенсії за віком, виходячи із такого.

Питання правомірності посилань Пенсійного фонду на непідтвердження позивачем місця проживання (реєстрації) на території України та необхідності особистого звернення за призначенням пенсії було вирішено у адміністративній справі №208/3096/17 і судом встановлено, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, як непрацюючому пенсіонеру з підстави не підтвердження місце проживання (реєстрації) на території України, зауваживши, що відсутність законодавчо визначеного порядку подання громадянами України заяв про призначення пенсії у випадку постійного проживання за межами України, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, що встановлене Конституцією України.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року у справі №208/3096/17 набрало законної сили 12 листопада 2018 року та є обов`язковим до виконання.

Відтак, посилання відповідача на ті самі підстави в обґрунтування відмови позивачу у призначенні пенсії за віком є цілком протиправним.

Суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. При цьому, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина України на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Щодо незазначення в паспорті для виїзду за кордон та картці платника «по-батькові», суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152 затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п.1 наведеного Порядку паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152 затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон, згідно з яким не передбачено зазначення «по-батькові» на лицьовому боку сторінки даних громадянина.

Окрім того, у відповідності до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ від 07 травня 2014 року, паспорт для виїзду за кордон оформлюється на підставі паспорта громадянина України.

На підставі паспорта громадянина України або паспорта для виїзду за кордон оформляється і реєстраційний номер облікової картки платника податків. При цьому, відповідно до п. 5 розділу III Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року N 822, до облікової картки вноситься така інформація, зокрема: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності).

З урахуванням викладеного, посилання відповідача на відсутність в паспорті для виїзду за кордон та картці платника податків даних «по-батькові» є безпідставним.

Необґрунтованим суд вважає також необхідність надання до заяви про призначення пенсії за віком довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 встановлений чіткий перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком, серед яких відсутня довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Суд зауважує, що реєстрація особи як внутрішньо переміщеної це її право, а не обов`язок, та надає можливість державним органам врахувати особливі потреби такої особи. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо. Таким чином, статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або «інші права», як це зазначено у ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»), не звужуючи, при цьому, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Щодо неможливості встановлення належності трудової книжки особі, що значиться в паспортних даних, оскільки трудова книжка на ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.

Згідно із переліком документів, доданих до заяви про призначення пенсії за віком від 2.02.2017 р., прийнятих спеціалістом пенсійного фонду (розписка-повідомлення), до заяви ОСОБА_1 були надані, зокрема, довідка про укладання шлюбу від 01.02.2000 р. №28 Відділу реєстрації актів громадянського стану Луганської міської ради, довідка про одруження від 01.02.2000 р. №3.45-10 Відділу реєстрації актів громадянського стану Луганської міської ради виконкому Жовтневої районної ради м. Луганська, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 .

Згідно з пунктом 1.7 Порядку №22-1 передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Втім, доказів направлення письмового запиту заявнику щодо документів, які необхідно подати додатково, з урахуванням наданих документів про укладання шлюбу та свідоцтва про народження, відповідачем не надано.

Щодо неврахування відповідачем довідки про заробітну плату від 31.01.2017 р. №13, оскільки видана Луганською Народною Республікою (ЛНР), суд зазначає таке.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Луганськ (у тому числі м. Олександрівськ, с-ще Зразкове, с-ще Тепличне, смт Катеринівка) внесено до населеного пункту, на території якого державна влада не здійснює свої повноваження.

Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. При цьому, «ДНР» та «ЛНР» є терористичними організаціями і не визнаються Україною як державні утворення. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених «республік», а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками так званих «ДНР» та «ЛНР» інформації.

Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях.

Так, ч.1 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При цьому, згідно з ч.2 ст.9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Відповідно до ч.3 ст.9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Так, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування «Луганської народної республіки» («ЛНР»), згідно з законодавством України є недійсними та не можуть створювати правових наслідків.

Втім, довідка від 31.01.2017 р. №13 про заробітну плату за період з 1988 р. по 1992 р. видана ГУ «Луганское учебно-воспитательное объединение «Барвинок» №9», відтак, в силу ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не є документом, що виданий державним органом та органом місцевого самоврядування «Луганської народної республіки», отже, не може бути визнана недійсною.

Крім того, відповідачем не доведено, що ця довідка оформлена неналежним чином або містить будь-які розбіжності, внаслідок чого може виникати необхідність перевірки обґрунтованості її видачі, як і не доведена необхідність проведення перевірки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відмова відповідача у призначені позивачу пенсії за віком на підставі поданої нею заяви від 22.02.2017 р. та долучених до неї документів, яка оформлена рішенням № від 05 грудня 2018 року, вчинена відповідачем у межах повноважень, але не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, та необґрунтовано тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо заявленої позивачем вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем при повторному розгляді заяви про призначення пенсії не досліджувалось питання страхового стажу позивача тобто наявності та/або відсутності у позивача права, передбаченого абз.1 ст.26 Закону №1058.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Так, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.02.2017 р. про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки обставин, наданої судом у цьому судовому рішенні.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, то така вимога також не може бути задоволена судом, оскільки є похідною від вимоги про призначення самої пенсії, у задоволенні якої було відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач в прохальній частині позову просить визнати протиправним рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 29 від 02.03.2017 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , при цьому в самій позовній заяві позивач зазначає про непогодження з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №б/н від 05.12.2018 року.

Враховуючи викладене, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №б/н від 05.12.2018 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40грн. відповідно до квитанції від 07.06.2019 №1618-6190-9431-9234.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № б/н від 05 грудня 2018 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім)грн.40коп. відповідно до квитанції від 07.06.2019 №1618-6190-9431-9234.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський