Справа № 620/1681/19
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Чернігів Справа № 620/1681/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Зайця О.В., розглянувши в порядку прощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; зобов`язання Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити з 22.03.2019 пенсію за віком з урахуванням періодів роботи на пільгових умовах по Списку №1 з 18.07.1988 по 30.03.1989, з 03.12.1990 по 28.02.1995, з 04.06.1996 по 30.07.1999.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, закони України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про підвищення престижності шахтарської праці», Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, та зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії з підстав відсутності відповідних документів в матеріалах пенсійної справи, оскільки право позивача на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» підтверджується трудовою книжкою.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що періоди роботи з 18.07.1988 по 30.03.1989, з 03.12.1990 по 28.02.1995 в Советском производственном объединении по добыче угля Советскуголь шахта Калиновская-Восточная, з 04.06.1996 по 30.07.1999 в Шахта Ордена трудового Червоного Прапору імені В.І. Леніна Державного підприємства «Макіїввугілля», не зараховано до пільгового стажу роботи, записи в трудовій книжці містять в собі виправлення, які завірені підписами та печатками, але прочитати яким саме підприємством завірено дане завірення неможливо. Разом з тим, провести перевірку достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи, які видані підприємствами, та підстав їх видачі немає можливості у зв`язку з тим, що їх місцезнаходженням на непідконтрольній українській владі території та не здійснило перереєстрацію юридичної адреси зазначені, період не враховані до пільгового стажу роботи. Крім того, відповідач зазначає про заміну відповідача - Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в зв`язку з правонаступництвом.

Ухвалою суду від 10.07.2019 здійснено заміну відповідача з Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Дослідивши матеріали справа, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 22.03.2019 звернувся до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення мені пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав усі необхідні документи.

Протоколом № 2503 від 31.05.2019 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком зі зниженням пенсійного віку в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи по Списку №1 не менше 9 років. Також зазначено, що спеціальний трудовий стаж позивача складає 4 роки 2 місяці 10 днів. Оскільки у органів ПФУ не має можливості перевірити та підтвердити зайнятість позивача під землею на посадах, що зазначені в трудовій книжці та дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, протягом повного робочого дня, пільговий стаж зараховано виключно на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування і це стало підставою для позбавлення права на отримання пенсії. До стажу на пільгових умовах не враховані періоди роботи по Списку № 1 з 18.07.1988 по 30.03.1989, з 03.12.1990 по 28.02.1995, з 04.06.1996 по 30.07.1999 на підставі відсутності уточнюючих довідок підтверджуючих пільгові умови, та проведення атестації з 01.01.1992 року.

За протоколом управління ПФУ 57 від 05.04.2019 тривалість страхового стажу позивача складає 18 років 5 місяців 24 дні з врахуванням до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список №1) 4 роки 2 місяці 10 днів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону: 2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд дійшов висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Щодо правомірності не зарахування періодів роботи позивача з 18.07.1988 по 30.03.1989, з 03.12.1990 по 28.02.1995 в Советском производственном объединении по добыче угля Советскуголь шахта Калиновская-Восточная, з 04.06.1996 по 30.07.1999 в Шахта Ордена трудового Червоного Прапору імені В.І. Леніна Державного підприємства «Макіїввугілля» через відсутність пільгових довідок, суд вважає за необхідне зазначити, що виконання позивачем роботи під землею (в шахті) підтверджується записами трудової книжки. Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірні періоди, а саме з 18.07.1988 по 30.03.1989, з 03.12.1990 по 28.02.1995, з 04.06.1996 по 30.07.1999 на вищезазначених підприємствах. Записи про ці періоди роботи засвідчені відповідними печатками. А посилання відповідача на те, що не можливо прочитати яким саме підприємством завірені виправлення в трудовій книжці не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача. Тому суд зазначає на необґрунтованість відмови відповідача у зарахуванні даного періоду саме роботи позивача до пільгового стажу.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Чинне законодавство України чітко визначає випадки, при виникненні яких у держави виникає право на обмеження права і свобод громадянина, у тому числі і пенсійних виплат.

Відповідно до частини 3 статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені.

Тобто, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані або обмежені. Звуження змісту прав і свобод особи означає зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або величину (кількість) благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач зазначає, що її страховий стаж складає 35 років 1 місяць і 7 днів.

Однак, з таким розрахунком позивача не можна погодитися, оскільки загальна кількість днів протягом вказаного періоду складає 13064 днів, що, в свою чергу, становить 35 років 9 місяців 4 дні, станом на день звільнення.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) призначити ОСОБА_1 з 22.03.2019 пенсію за віком з урахуванням періодів роботи на пільгових умовах по Списку №1 з 18.07.1988 по 30.03.1989, з 03.12.1990 по 28.02.1995, з 04.06.1996 по 30.07.1999.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 липня 2019 року.

Суддя О.В. Заяць