Справа № 206/34/19(2-а/206/9/19)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2019 року м. Дніпросправа № 206/34/19(2-а/206/9/19)
(суддя Сухоруков А.О. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року у справі №206/34/19(2-а/206/9/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 роти 3 батальйону старшого лейтенанта поліції Денисенка Дениса Олексійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 січня 2019 року звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції 1 роти 3 батальйону старшого лейтенанта поліції Денисенка Дениса Олексійовича, згідно з яким, просить скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАВ №825623 від 29.12.2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно здійснив розгляд справи на місці зупинки автомобіля, а не за місцезнаходженням органу уповноваженого розглядати ці справи. Зазначає про те, що відповідач позбавив позивача права скористатися своїми правами у повному обсязі та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, оскільки не оголосив данні посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до відповідальності, не вирішив клопотання, не дослідив докази, не заслухав особу, яка бере участь у розгляді справи.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, судом встановлено, що при зміні напрямку руху позивач здійснював попереджувальні світлові сигнали показників повороту.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції Національної поліції України оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАВ №825623 від 29.12.2018 року є законною та обґрунтованою.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з постановою серії ЕАВ №825623 від 29.12.2018 року винесеною відповідачем, 29.12.2018 року о 06:49 годині у м. Дніпро вул. Каштанова, 4А позивач керуючи автомобілем RENAULT MEGANE державний номерний знак НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.п. 9.2 «б» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.6).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП, зокрема, встановлено, що порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності за порушення пункту 9.2 «б» Правил дорожнього руху, а саме не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці.

З матеріалів справи вбачається, відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано диск на якому міститься відеофіксація вчиненого правопорушення, з якої (файл правопорушення час 06:48:03) вбачається, що автомобіль, яким керував позивач та який в подальшому був зупинений працівниками поліції, здійснивши поворот (виїзд на головну дорогу) не подавши при цьому сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

При цьому, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваної постанови та необхідності її скасування з підстав того, що з оглянутого відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, судом встановлено, що при зміні напрямку руху позивач здійснював попереджувальні світлові сигнали показників повороту, оскільки наявний на диску відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції не тільки не містить фіксації обставин здійснення позивачем виїзду на головну дорогу, а отже і як наслідок факт вчинення позивачем правопорушення за яке на нього накладено адміністративне стягнення постановою серії ЕАВ №825623 від 29.12.2018 року.

Вказане правопорушення зафіксовано на відеореєстратор, що знаходився у службовому автомобілі працівників поліції, відеозапис з якого свідчить про те, що позивача у м. Дніпро по вул. Каштанова здійснюючи поворот не подав при цьому сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та у відповідності до вимог Закону України «Про національну поліцію» є належним доказом вчиненого правопорушення та був наданий до суду першої інстанції під назвою «правопорушення» (а.с.38).

Твердження позивача, про те, що відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки при відтворенні відеофіксації вчиненого правопорушення вбачається, що позивач будь-яких клопотань не заявляв. Будь-яких клопотань чи заперечень з боку позивача не зазначено і в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, як вбачається з пояснень наданих позивачем під час спілкування з працівником поліції (відеозапис з бодікамери працівника поліції файл DSJX304575_004575 « » час 06:49:09) він пояснив, що сигнал світлового покажчику повороту відповідного напрямку при повороті вмикав, проте останній вимкнувся автоматично при повороті керма.

Тобто, позивачем було надано свої пояснення щодо вчиненого правопорушення, які в свою чергу було прийнято до уваги працівником поліції та надано їм оцінку.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що працівником поліції було встановлено особу позивача та оголошено його дані (відеозапис з бодікамери працівника поліції), водночас працівник поліції при зупинці автомобіля позивача представився, повідомивши позивачу свою посаду та прізвище (файл DSJX304575_004575 « » час 06:53:53).

Разом з цим, є помилковими доводи скаржника про те, що розгляд адміністративної справи необхідно здійснювати за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, оскільки працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року у відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 року наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для скасування постанови серії ЕАВ №825623 від 29.12.2018 року.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про те, що додані до відзиву на апеляційну скаргу документи щодо витрат на правову допомогу у цій справі у розмірі 10000 грн. не є співмірними із складністю цієї справи, враховуючи в тому числі той факт, що позивачем оскаржується постанова серії ЕАВ №825623 від 29.12.2018 року, якою на нього накладено штраф у розмірі 425 грн.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року у справі №206/34/19(2-а/206/9/19) - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 08 липня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко