Справа № 810/2113/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року № 810/2113/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Корпорації «Укртрансбуд» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

до Київського окружного адміністративного суду звернулась Корпорація «Укртрансбуд» (07270, м. Чорнобиль, вул. Кірова, 25А) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 11.04.2018 року та № від 11.04.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року № 000799/10-36-53-01/31071140 від 13.03.2018, по взаємовідносинах з ПП «ТТ-Нафта» (), ПП «Торговий дім «Фонтекс-агро» (код за ) та щодо завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ, заявленого на рахунок платника у банку, з урахуванням результатів перевірки за листопад 2017 року (акт № 000391/10-36-01/31071140 від 08.02.2018) та щодо завищення від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Позивач стверджує, що правомірно сформував дані бухгалтерського та податкового обліку за наслідками взаємовідносин з контрагентами ПП «ТТ-Нафта» та ПП «Торговий дім «Фонтекс-агро», господарські операції з вказаними контрагентами підтверджені належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій. Також позивач стверджує, що правомірно сформував податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2017 року з дотриманням всіх вимог встановленого порядку заповнення і подання податкової звітності.

За наведених обставин позивач вважає, що висновки контролюючого органу є необґрунтованими, а прийняті за результатами розгляду акта перевірки податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову вказав, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкові повідомлення-рішення є законними.

В підготовчому судовому засіданні, що відбулося 21.08.2018, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи був допитаний в якості свідка ОСОБА_1 , який обіймає посаду директора ПП «ТД «Фондекс-Агро» та посаду директора ПП «ТТ-Нафта».

Ухвалою суду від 21.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, з огляду на положення частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Корпорація «Укртрансбуд» (код за ) перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДФС у Київській області, Вишгородське управління, Іванківсько-Поліська ДПІ(Іванківський район). Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Співробітниками Вишгородського відділення Головного управління ДФС у Київській області у період з 20.02.2018 по 03.03.2018 згідно з наказом ГУ ДФС у Київській області № 384 від 20.02.2018 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Корпорації «Укртрансбуд» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року. За результатами перевірки був складений акт №000799/10-36-53-01/31071140 від 13.03.2018, відповідно до висновків якого перевіркою були встановлені наступні порушення:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) Корпорацією «Укртрансбуд» безпідставно сформовано податковий кредит по податку на додану вартість на суму 704769, 58 грн., а саме: Торговий дім «Фонтекс-Агро» () за грудень 2017 на загальну суму ПДВ 704769, 58 грн. (обсяг постачання - 3523847, 90 грн.) та по ПП «ТТ-Нафта» () за грудень 2017 року на загальну суму ПДВ 38320,00 грн.;

- п. 200.4, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України Корпорацією «Укртрансбуд» завищено суму бюджетного відшкодування на суму ПДВ 696590, 18 грн., заявленого на рахунок платника у банку (з урахуванням порушень, викладених у цьому акті та при розрахунку показників декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року в рядку 17 враховано від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного періоду) в розмірі 5126433, 87 грн., на яку зменшено даний показник в акті від 08.02.2018 № 00391/10-36-53-01/31071140) по декларації за грудень 2017 року.

На підтвердження таких висновків контролюючий орган в акті перевірки зазначає наступну інформацію:

- в ході перевірки серед постачальників виявлені суб`єкти господарювання, які надали податковий кредит і здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру), не задекларували податкові зобов`язання, та які при здійсненні фінансово-господарських операцій здійснюють підміну позицій товарних груп та задіяні у схемах формування штучного податкового кредиту» - ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та ПП «ТТ-Нафта»;

- підприємство ПП «ТТ-Нафта» є учасником кримінального провадження № 0002610 від 11.08.2017, № 0000298 від 27.05.2016 та № 0000006 від 02.02.2017;

- при проведенні аналізу діяльності підприємства встановлено, що взаємовідносини з ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та ПП «ТТ-Нафта» за грудень 2017 року неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операції, місця знаходження майна, транспортування, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності. Таким чином вбачається відсутність об`єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за грудень 2017 року по ланцюгу постачання;

- всі первинні бухгалтерські документи, що стосуються вищезазначених контрагентів-постачальників за відповідні звітні періоди складені з порушенням вимог ст. 3 Закону № 996, вимог Положення, не мають юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку та подальшого декларування податкових показників з податку на прибуток підприємства та ПДВ.

За результатами складеної податкової інформації щодо наведених підприємств, контролюючим органом встановлено неможливість здійснення ними операцій, що свідчить про документальне оформлення операцій при їх фактичному невиконанні.

Не погоджуючись з такими висновками податкового органу, позивачем були подані заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких Головним управлінням ДФС у Київській області висновки перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № від 11.04.2018, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за грудень 2017 року на 696590,18 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 348295, 09 грн. (всього зобов`язання до сплати визначено у розмірі 1044885,27 грн.);

- № від 11.04.2018, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 5175951, 00 грн.

Не погоджуючись із рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

В розумінні п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (надалі - Закон №996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону №996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальні господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття оспорюваного акта індивідуальної дії, покладається на податкову інспекцією як на суб`єкта владних повноважень. Разом з тим, дане правило не виключає обов`язку платника довести обґрунтованість сформованих ним податкового кредиту по операціям з придбання товарів (робіт, послуг). При цьому, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податків.

Як було встановлено під час розгляду справи, Корпорація «Укртрансбуд» мала господарські взаємовідносини із контрагентами - ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та ПП «ТТ-Нафта».

Між Корпорацією «Укртрансбуд» та ПП Торговий дім «Фонтекс-агро» у 2017 році діяв договір поставки паливно - мастильних матеріалів №095 від 09.12.2015. Відповідно до умов вказаного договору ПП Торговий дім «Фонтекс-агро» в грудні 2017 року поставляло Корпорації «Укртрансбуд» паливно-мастильні матеріали, що підтверджується видатковими накладними №ДРН0007799 від 01.12.2017 на суму 921683,40 грн., в т.ч. ПДВ 153613,90 грн.; № ДРН0007883 від 11.12.2017 на суму 574459,32 грн., в т.ч. ПДВ 95743,22 грн.; № ДРН0007958 від 11.12.2017 на суму 921683,40 грн., в т.ч. ПДВ 153613,90 грн.; № ДРН0008073 від 14.12.2017 на суму 913648,80 грн., в т.ч. ПДВ 152274,80 грн.; № ДРН0008181 від 19.12.2017 на суму 897142,56 грн., в т.ч. ПДВ 149523,76 грн. та долученими до них товарно-транспортними накладними, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи.

Оплата за отримані паливно-мастильні матеріали здійснювалась позивачем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, постачальником ПП Торговий дім «Фонтекс-агро» були складені та зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №13 від 01.12.2017 на суму 921683,40 грн., в т.ч. ПДВ 153613,90 грн.; № 199 від 11.12.2017 на суму 574459,32 грн., в т.ч. ПДВ 95743,22 грн.; № 200 від 11.12.2017 на суму 768069,50 грн., в т.ч. ПДВ 153613,90 грн.; № 302 від 14.12.2017 на суму 761374,00 грн., в т.ч. ПДВ 152274,80 грн.; № 402 від 19.12.2017 на суму 747618,80 грн., в т.ч. ПДВ 149523,76 грн.

Як зазначено в акті перевірки, вказані податкові накладні відповідно до вимог чинного законодавства зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація вказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних також підтверджується відповідними квитанціями, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи.

Суми ПДВ за податковими накладними, виданими ПП Торговий дім «Фонтекс-агро», були включені позивачем до складу податкового кредиту за перевіряємий період.

Між Корпорацією «Укртрансбуд» та ПП «ТТ-Нафта» у 2017 році діяв договір купівлі-продажу №27т від 04.01.2017 на постачання паливно-мастильних матеріалів через емітовані продавцем талони. Відповідно до умов вказаного договору у грудні 2017 року ПП «ТТ-Нафта» передало Корпорації «Укртрансбуд» дизпаливо згідно наступних видаткових накладних: №РН-0011980 від 01.12.2017 на суму 114960,00 грн., в т.ч. ПДВ 19160,00 грн.; №РН-0012655 від 18.12.2017 на суму 114960,00 грн., в т.ч. ПДВ 19160,00 грн.

Оплата за отримані паливно-мастильні матеріали здійснювалась позивачем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, постачальником ПП «ТТ-Нафта» були складені та зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №17 від 01.12.2017р. на суму 114960,00 грн., в т.ч. ПДВ 19160,00 грн.; №514 від 18.12.2017р. на суму 114960,00 грн., в т.ч. ПДВ 19160,00 грн.

Як зазначено в акті перевірки, вказані податкові накладні відповідно до вимог чинного законодавства зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація вказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних також підтверджується відповідними квитанціями, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи.

Суми ПДВ за податковими накладними, виданими ПП «ТТ-Нафта», були включені позивачем до складу податкового кредиту за перевіряємий період.

З огляду на зміст договорів, укладених між позивачем та вищевказаними контрагентами, суд дійшов висновку, що вони містять всі істотні умови, які передбачені законодавством. На підтвердження реальності виконання зазначених договорів позивач надав суду всі належним чином оформленні первинні документи. За результатами дослідження наданих позивачем первинних та інших документів суд дійшов висновку, що вони оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Судом встановлено, що на момент укладення та виконання вищевказаних договорів ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та ПП «ТТ-Нафта» були зареєстровані як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість, а тому мали право виписувати податкові накладні.

Крім того, у судове засідання був викликаний свідок ОСОБА_1 , який обіймає посаду директора ПП «ТД «Фондекс-Агро» та посаду директора ПП «ТТ-Нафта». Свідок підтвердив, що його підприємства дійсно здійснювали поставку паливно - мастильних матеріалів Корпорації «Укртрансбуд» згідно укладених договорів. Свідок надав пояснення про порядок здійснення поставок паливно - мастильних матеріалів та повідомив, що дані господарські операції виконувалися як з використанням власних так і залучених виробничих та трудових ресурсів, необхідних для виконання зобов`язань по укладених договорах.

При цьому, в акті перевірки № 000799/10-36-53-01/31071140 від 13.03.2018 відсутня інформація щодо проведення податковим органом зустрічної звірка ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та ПП «ТТ-Нафта» з питань взаємовідносин з Корпорацією «Укртрансбуд».

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» листа №200/03 від 02.03.2018 з проханням надати більш повну інформацію щодо претензій фіскальних органів до господарської діяльності цього підприємства.

Згідно листа-відповіді від 14.03.2018, у ПП «Торговий дім «Фонтекс-агро» відсутні будь-які порушення податкового законодавства по взаємовідносинам з Корпорацією «Укртрансбуд», що підтверджено витягом з акту перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області №94/14/38510009 від 12.02.2018 за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

У вказаному листі ПП «Торговий дім «Фонтекс-агро» також зазначило, що за наявною в них інформацією будь-яких кримінальних проваджень щодо посадових осіб ПП «ТТ-Нафта» або ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» не порушено, чи/або про їх порушення/існування їм не відомо. При цьому, вказане підприємство зауважило, що про їх відсутність свідчать відповідні довідки, які підприємство регулярно отримує для долучення до тендерної документації, що подається для участі у відкритих аукціонах (тендерах).

Жодних доказів на спростування наведеного відповідачем суду не надано.

Суд також не приймає до уваги як доказ у справі посилання податкового органу на інформацію, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, щодо того, що ПП «ТТ-Нафта» є учасником кримінальних проваджень, під час яких досудовим слідством встановлено, що вказане підприємство формувало незаконний податковий кредит, оскільки проведення досудових розслідувань в силу приписів кримінального-процесуального законодавства України є лише одним із засобів доказування в кримінальній справі, а наявність порушеної кримінальної справи, до моменту прийняття судом вироку не засвідчує наявність або відсутність в діях особи складу злочину. Слід зазначити, що результати оперативно-розшукових заходів в рамках кримінальної справи не є доказами, а лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом. При цьому, відповідачем не надано суду відомостей щодо прийняття процесуальних рішень у даних досудових розслідуваннях, а також вироків суду, які би набрали законної сили щодо створення і діяльності саме ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» та ПП «ТТ-Нафта».

Отже, наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, підтверджених сукупністю документів первинного бухгалтерського обліку, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту.

Відповідачем не заперечувався факт декларування та сплати як позивачем так і його контрагентами сум податку на додану вартість за наслідками спірних фінансово-господарських операцій.

Під час проведення перевірки відповідачем не встановлено розбіжностей у податковій звітності у розрізі контрагентів (том І а.с.83).

Посилання відповідача на відсутність у контрагентів позивача об`єктивної можливості для виконання спірних фінансово-господарських операцій в силу браку персоналу та основних засобів, судом відхиляються, оскільки такі висновки спростовуються даними, що містяться в матеріалах справи, в тому числі і актом перевірки контрагента позивача і показами свідка.

Суд також наголошує, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків чи умови для отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи визнання понесених витрат.

Відповідачем під час розгляду справи не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та беззаперечно спростовують факти виконання спірних фінансово-господарських операцій.

Висновки контролюючого органу щодо обсягу і якості операцій та розрахунків між платниками податків не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях чи суб`єктивних думках посадових осіб, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

Узагальнені посилання відповідача на протиправний характер діяльності контрагентів позивача без конкретизації фактів вчинення вказаними підприємствами податкових правопорушень та їх впливу на подальші правовідносини з позивачем, також не можуть слугувати підтвердженням недобросовісності останнього.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес АД проти Болгарії» (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, зазначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Подібну позицію займав і Верховний Суд України, який у постановах від 11.12.2007 року (справа № 21-1376во06 ), від 09.09.2008 (справа №21-500во08), від 01.06.2010 (справа №21-573во10) та від 31.01.2011 у справі №21-47а10, дійшов висновку, що «у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту».

Таким чином, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними контрагентами з метою незаконного отримання податкових вигод, або його обізнаності з такими діями контрагентів чи сприяння ухиленню контрагентами від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, та повинні бути підтвердженими належними і достатніми доказами.

В контексті викладеного, обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що позивач як платник податків діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які могли допустити його контрагенти, або ж про те, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій було одержання позивачем податкової вигоди, контролюючий орган під час розгляду справи не навів, а судом не встановлено.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим вважається, що дії платника, які мають результатами отримання податкової вигоди, є економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності достовірними.

Обов`язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття податковим органом оспорюваних податкових повідомлень-рішень, покладено на такий орган, як це передбачено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим, при вирішенні в адміністративному суді спору податковим органом мають бути представлені суду докази необґрунтованого виникнення у платника податкової вигоди. Ці докази, як і докази, подані платником, підлягають дослідженню у судовому засіданні у їх сукупності та взаємозв`язку згідно з вимогами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд враховує також і те, що відповідно статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України належними засобами, які б підтверджували відповідні юридичні факти, зокрема, вину посадових осіб контрагентів позивача у фіктивному підприємництві, фальсифікації бухгалтерських чи інших документів, є відповідні судові рішення, що набрали законної сили, зокрема, вирок суду. Разом з цим відповідних доказів притягнення посадових осіб контрагентів позивача до кримінальної відповідальності контролюючим органом надано не було.

Під час розгляду справи відповідач не спростував обставини реального виконання спірних операцій, засвідчених поданими платником первинними документами, не скористався правами, наданими йому податковим законодавством, для безпосереднього з`ясування обставин, які б підтвердили або спростували висновки про неможливість виконання контрагентами позивача спірних господарських операцій. Відтак суд вважає, що висновки контролюючого органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентами є формальними та необ`єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов`язань та податкового кредиту.

Щодо висновків контролюючого органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ, заявленого на рахунок платника у банку, з урахуванням результатів перевірки позивача за листопад 2017 року (акт №000391/10-36-01/31071140 від 08.02.2018 року) судом було встановлено наступне.

Співробітниками Вишгородського відділення Головного управління ДФС у Київській області у період з 19.01.2018 по 01.02.2018 згідно наказу ГУ ДФС у Київській області №94 від 18.01.2018 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Корпорації «Укртрансбуд» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2017 року. За результатами перевірки був складений акт №000391/10-36-53-01/31071140 від 08.02.2018, відповідно до висновків якого перевіркою були встановлені порушення:

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) Корпорацією «Укртрансбуд» безпідставно сформовано податковий кредит по податку на додану вартість на суму 5 226433,86 грн., а саме: Торговий дім «Фонтекс-Агро» () всього на суму ПДВ 5126433,87 грн., сформовану за період з лютого 2017 року по листопад 2017 року, ТОВ «Енергопромінвест» () в вересні 2017 року включено податковий кредит в сумі 99999,99 грн.;

- п.200.4, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України Корпорацією «Укртрансбуд» завищено суму бюджетного відшкодування на суму ПДВ 99999,99 грн., заявленого на рахунок платника у банку по декларації за листопад 2017 року, а саме: ТОВ «Енергопромінвест» () на суму 99999,99 грн.

На підтвердження таких висновків контролюючий орган в акті перевірки зазначає наступну інформацію:

- директор ПП «Торговий дім «Фонтекс-Агро» є одночасно засновником і директором кількох інших підприємств; одне з таких підприємств (ПП «ТТ-Нафта») є учасником ряду кримінальних проваджень. Корпорацією «Укртрансбуд» в порушення вимог нормативних документів прийняті до виконання первинні документи на операції по розрахунках з Торговий дім «Фонтекс-агро» всього на суму ПДВ 5126433,87 грн.;

- ТОВ «Енергопромінвест» в серпні 2017 року придбало кабельну продукцію на суму 171045,49 грн. (в т.ч. ПДВ 28507,58 грн.) у ТОВ «ІвімарТрейд», яке не звітує з жовтня 2017 року, і яке в серпні 2017 року здійснювало придбання одних товарних позицій та реалізацію інших товарних позицій (послуг) відмінних від придбання. ТОВ «Енергопромінвест» в червні 2017 року здійснило придбання послуг з розроблення програм комплексного налагоджування та випробування систем технологічного процесу на суму 600 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 99 999,99 грн.) у ТОВ «Кванті Еко», яке не звітує з грудня 2017 року та яке фігурує у кримінальному провадженні за ст.191 КК України. Корпорацією «Укртрансбуд» в порушення вимог нормативних документів прийняті до виконання первинні документи на операції по розрахунках з ТОВ «Енергопромінвест» за вересень 2017 року на суму ПДВ 99999,99 грн.

Не погоджуючись з такими висновками податкового органу, позивачем були подані заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких Головним управлінням ДФС у Київській області висновки перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі акта перевірки №000391/10-36-01/31071140 від 08.02.2018 Головним управлінням ДФС у Київській області були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № від 06.03.2018, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2017 року, на 99 999,99 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 25 000,00 грн. (всього зобов`язання до сплати визначено у розмірі 124 999,99 грн.);

- № від 06.03.2018, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 5126 433,87 грн.

Як було встановлено під час розгляду справи, Корпорація «Укртрансбуд» оскаржила до суду податкові повідомлення - рішення № від 06.03.2018 та № від 06.03.2018.

24 травня 2018 року Київський окружний адміністративний суд прийняв рішення по справі №810/1373/18 за адміністративним позовом Корпорації «Укртрансбуд» до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень. Даним рішенням адміністративний позов Корпорації «Укртрансбуд» було задоволено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 року по справі №810/1373/18 апеляційну скаргу ГУ ДФС у Київській області було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.п. 56.18. ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно п.п.5) пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21, передбачено що: «У рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період. У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду. У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду. У рядку 16.3 також вказується підтверджена за результатами документальної перевірки контролюючого органу сума від`ємного значення реорганізованого платника податку, що переноситься до податкового кредиту правонаступника (за умови подання таким правонаступником заяви (таблиця 3 додатка 2) у складі податкової декларації за звітний (податковий) період).

У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці "Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку".»

Як вбачається із змісту акта перевірки, єдиною підставою для прийняття рішення про зменшення позивачу розміру від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, слугувало податкове повідомлення - рішення № від 06.03.2018, що прийняте на підставі акта перевірки від 08.02.2017 (том І а.с.85).

Жодних інших порушень відповідачем у акті перевірки не зазначено.

Однак, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, дане зобов`язання перебувало у статусі неузгодженого, оскільки оскаржувалось у судовому порядку, а відтак позивач не повинен був відображати результати перевірки контролюючого органу у декларації з ПДВ за грудень 2017 року, а також у наступних податкових деклараціях з ПДВ до дати узгодження оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, висновки контролюючого органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ, заявленого на рахунок платника у банку, з урахуванням результатів перевірки позивача за листопад 2017 року (акт №000391/10-36-01/31071140 від 08.02.2018 ) є необґрунтованими.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення № від 11.04.2018 та № від 11.04.2018 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак не довів правомірності свого рішення. Водночас, позивач під час судового розгляду довів суду належними та достатніми доказами реальність спірних господарських операцій.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, зважаючи на те, що суду не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність законодавчо визначених обставин, що позбавляли б позивача права на формування податкового кредиту, не доведено його недобросовісності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 93312 грн. 58 коп. відповідно до платіжного доручення № 11527 від 26.04.2018. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 139, 143, 205, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 11.04.2018 та № від 11.04.2018.

Стягнути на користь Корпорації «Укртрансбуд» () судові витрати у сумі 93312 (дев`яносто три тисячі триста дванадцять) грн. 58 коп. відповідно до платіжного доручення № 11527 від 26.04.2018 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне рішення виготовлено та підписано 09.07.2019

Суддя Панченко Н.Д.