Справа № 520/964/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 р.Справа № 520/964/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕГАПЛАСТ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., повний текст складено 08.04.19 року) по справі № 520/964/19

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕГАПЛАСТ"

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2019 Державна екологічна інспекція у Харківській області (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕГАПЛАСТ» (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідача у вигляді зупинення роботи джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: фрезерувального станку АLUMA PRESSTA EISELE, свердлильного станку МURAT, свердлильного станку, лінії зварювально-зачисної АLUMA; станок Sturtz, станок для порізки армуючого профіля; розкроювального станку МURAT, пили для порізки профілю АLUMA PRESSTA EISELE, 2-х головочної пили для різки ПВХ GLA 403, автоматичної пили для штапика ТС-292, двуголовочного зварювального станку КС-258, автоматичного станку для зачистки вугілля, автоматичного станку для фрезерування 3-х водовідвідних каналів FТ-386, зварювального посту обладнаного зварювальним апаратом, місця зарядки акумуляторів (використовуються у навантажувачі) до отримання ТОВ "ВЕГАПЛАСТ" відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на зазначені джерела шляхом опломбування (опечатування) вказаного позивачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідача у вигляді зупинення роботи джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: 2-х головочної пили для різки ПВХ GLA 403, автоматичної пили для штапика ТС-292, двуголовочного зварювального станку КС-258, автоматичного станку для зачистки вугілля, автоматичного станку для фрезерування 3-х водовідвідних каналів FТ-386 до отримання відповідачем відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на зазначені джерела шляхом опломбування (опечатування) вказаного позивачем.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати частково рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що підстави наведені судом в оскаржуваному рішенні є необґрунтованими, не повністю відповідають дійсним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу від 10.01.2019 № 06/01-04 та направлення, працівником установи позивача проведено планову перевірку додержання суб`єктом господарювання відповідача вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якої складено акт №06/01-04/03-17 від 21.01.2019.

За актом перевірки встановлено, що відповідач здійснює викиди забруднюючих речовин від наступних джерел утворення: фрезерувального станку АLUMA PRESSTA EISELE, свердлильного станку МURAT, свердлильного станку, лінії зварювально-зачисної АLUMA; станок Sturtz, станок для порізки армуючого профіля; розкроювального станку МURAT, пили для порізки профілю АLUMA PRESSTA EISELE, 2-х головочної пили для різки ПВХ GLA 403, автоматичної пили для штапика ТС-292, двуголовочного зварювального станку КС-258, автоматичного станку для зачистки вугілля, автоматичного станку для фрезерування 3-х водовідвідних каналів FТ-386, зварювального посту обладнаного зварювальним апаратом, місця зарядки акумуляторів (використовуються у навантажувачі) без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

З метою усунення порушень, виявлених під час здійснення планової перевірки, позивачем винесено припис від 21.01.2019 № 01/03-13, пунктом 1 якого зобов`язано відповідача: отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від наступних джерел утворення викидів, які знаходяться на балансі та (або) у використанні відповідача, а саме: фрезерувального станку АLUMA PRESSTA EISELE, свердлильного станку МURAT, свердлильного станку, лінії зварювально-зачисної АLUMA; станок Sturtz, станок для порізки армуючого профіля; розкроювального станку МURAT, пили для порізки профілю АLUMA PRESSTA EISELE, 2-х головочної пили для різки ПВХ GLA 403, автоматичної пили для штапика ТС-292, двуголовочного зварювального станку КС-258, автоматичного станку для зачистки вугілля, автоматичного станку для фрезерування 3-х водовідвідних каналів FТ-386, зварювального посту обладнаного зварювальним апаратом, місця зарядки акумуляторів (використовуються у навантажувачі) за адресою: 61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 3.

Посадовими особами позивача, за наслідками проведеної перевірки, складено протокол про адміністративне правопорушення від 22.01.2019 №000050 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 22.01.2019 №03-14-13, якою технічного директора відповідача позивачем визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 78, ст. 82, ст. 82-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 867,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку, враховуючи, що станом на момент розгляду справи відповідачем не усунуто порушень, виявлених працівниками позивача, частина щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стосовно 2-х головочної пили для різки ПВХ GLA 403, автоматичної пили для штапика ТС-292, двуголовочного зварювального станку КС-258, автоматичного станку для зачистки вугілля, автоматичного станку для фрезерування 3-х водовідвідних каналів FТ-386, безпосередньо створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Згідно ст. 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

У відповідності до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275 (далі - Положення № 275) Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно пп.5 п. 4 зазначеного Положення Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань звертається до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. (п.7 Положення №275).

В силу статті 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною 5 ст. 4 Закону № 877-V встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону № 877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно п. "в" ч. 1 ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.

Із аналізу вищенаведених норм видно, що підставою для звернення з позовом до суду про застосування заходів реагування є виявлення органом нагляду (контролю) порушення вимог законодавства, про що зазначається в акті перевірки.

Як вбачається із матеріалів справи, наслідками проведення планової перевірки відповідача є факт провадження останнім господарської діяльності із порушенням поводження з відходами під час їх збирання та зберігання, що є порушенням ст. 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря та ст. 17 Закону України «Про відходи».

Згідно ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря.

Згідно ст.11 вищезазначеного закону у разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни; викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу.

Господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства (ст. 12 Закону України "Про охорону атмосферного повітря").

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2001 р. №1598 затверджено Перелік найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, до кола яких віднесено найбільш поширені забруднюючі речовини: оксиди азоту, бенз(а)пірен, діоксид та інші сполуки сірки, оксид вуглецю, озон, речовини у вигляді суспендованих твердих частинок (мікрочастинки та волокна), свинець та його сполуки, формальдегід; небезпечні забруднюючі речовини: метали та їх сполуки, органічні аміни, леткі органічні сполуки, стійкі органічні сполуки, хлор, бром та їх сполуки, фтор та його сполуки, ціаніди, фреони, арсен та його сполуки.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин, для яких не встановлено відповідних нормативів екологічної безпеки, допускаються у виняткових випадках лише з дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а до другої або третьої групи, - обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що суб`єкти господарювання можуть здійснювати викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами лише на підставі дозволу.

Колегія суддів зазначає, актом перевірки складеного за результатами планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природнгих ресурсів № 06/01-04/03-17 встановлено, що без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин використовуються: фрезерувальний станок АLUMA PRESSTA EISELE, свердлильний станок МURAT, свердлильний станок, лінії зварювально-зачисної АLUMA; станок Sturtz, станок для порізки армуючого профіля; розкроювальний станок МURAT, пили для порізки профілю АLUMA PRESSTA EISELE, 2-х головочної пили для різки ПВХ GLA 403, автоматична пила для штапика ТС-292, двуголовочний зварювальний станок КС-258, автоматичний станок для зачистки вугілля, автоматичний станок для фрезерування 3-х водовідвідних каналів FТ-386, зварювальний пост обладнаного зварювальним апаратом, місця зарядки акумуляторів (використовуються у навантажувачі).

Судом також встановлено, що відповідач при здійсненні своєї діяльності не користується фрезерувальним станком АLUMA PRESSTA EISELE, свердлильним станком МURAT, свердлильним станком, лінії зварювально-зачисної АLUMA; станком Sturtz, станком для порізки армуючого профіля; розкроювальним станком МURAT, пилою для порізки профілю АLUMA PRESSTA EISELE, зварювальним постом обладнаним зварювальним апаратом, місцем зарядки акумуляторів (використовуються у навантажувачі), що підтверджується довідкою підприємства №6 від 19.02.2019 року.

Вищезазначене обладнання належить на праві власності ОСОБА_1 , знаходиться у нежитловій будівлі літ. М-1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить власнику, проте відповідно до умов договору позички № 1 від 01.01.2017 вказане обладнання не є предметом позички, тому користування даним обладнанням відповідачу не дозволяється.

Зазначені обставини підтверджується наступними документами: копією договору позички № 1 від 01.01.2017 про передачу приміщення у користування, актом приймання-передачі від 01.01.2017, додатковою угодою №1 від 01.01.2018 до договору позички №1 від 01.01.2017, додатковою угодою №2 від 02.01.2018 до договору позички №1 від 01.01.2017, листом ОСОБА_1 №01/01 від 0101.2017, копією оборотно-сальдових відомостей по рахунку 104 за період з 01.01.2017 по 21.02.2019.

За наведеного, колегія суддів зазначає, що вищеперелічені об`єкти обладнання не використовуються та не перебувають у користуванні відповідача станом на час проведення перевірки працівниками установи позивача.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні даної частини позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що частина позовних вимог, що включає такі об`єкти обладнання, як 2-х головочної пили для різки ПВХ GLA 403, автоматичної пили для штапика ТС-292, двуголовочного зварювального станку КС-258, автоматичного станку для зачистки вугілля, автоматичного станку для фрезерування 3-х водовідвідних каналів FТ-386, та вказує на наступне.

За обставинами справи, вищезазначене обладнання використовувалось відповідачем на підставі договору позички, на даний час ним не використовуються та відповідачем, безпосередньо розірвано договір позички. Дані обставини підтверджується копією договору позички № 2 від 01.01.2017 із актом приймання - передачі від 01.01.2017, додаткової угоди № 1 від 25.01.2019 до договору позички № 2 від 01.01.2017 про дострокове розірвання договору, довідки № 7 від 19.02.2019, виданої головним бухгалтером відповідача, із зазначенням про користування підприємством п`ятьма станками, оборотно-сальдові відомість по рахунку 104 за період з 01.01.2017 по 21.02.2019, на підтвердження відсутності на балансі підприємства станків.

Окрім цього, вищезазначене обладнання знаходиться у нежитловому приміщенні загальною площею 1311,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_1 , та передано у користування відповідача на підставі договору позички № 1 від 01.01.2017.

Також, судом встановлено, що відповідачем було достроково розірвано договір позички № 2 від 01.01.2017, передано у позичку обладнання, однак не розірвано договір позички № 1 від 01.01.2017, апеляційна скарга не містить.

За наведеного, колегія суддів зазначає, що належних доказів, що підтверджують відсутність використання об`єктів обладнання, отриманих за договором позички № 2 від 01.01.2017 відповідачем надано не було та не місять доказів їх посилань.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено ознаки забруднення атмосферного повітря (як зміна складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища), а також забруднюючої речовини (як речовини хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища), що у поєднанні з викладеним у цій же статті визначенням джерела викидів, дає підстави для висновку про те, що як джерело викиду може бути кваліфікована будь-яка річ, існування (функціонування) якої не відкидає беззаперечно зміну стану атмосферного повітря внаслідок надходження фізично та хімічно непритаманних повітрю речовин.

У відповідності до п.18, п.1.9, п.1.13 Інструкції про зміст та порядок складання звіту про проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 10.02.1995 року №7, саме суб`єкта господарювання обтяжено обов`язком довести той факт, що будь-який пристрій, обладнання, устаткування, інша аналогічна річ, тощо або не є джерелом викидів, або не вимагає одержання відповідного дозволу на експлуатацію з інших причин.

Аналіз даної норми та обставин справи дає змогу казати колегії суддів, що посилання відповідача на доводи щодо відсутності проведення вимірювання параметрів викидів забруднюючих речовин, акту проб викидів стаціонарних джерел не є належним допустимими та обгрунтованими доказами, у розумінні норм чинного законодавства.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Poland № 30210/96).

Крім того, у пункті 227 рішення у справі «Кудла проти Польщі» Суд вказав, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Отже, дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), пункт 95 та рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, пункт 157).

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v.Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

За наведеного, колегія суддів, вважає, що об`єкти обладнання, такі як 2-х головочна пила для різки ПВХ GLA 403, автоматична пила для штапика ТС-292, двуголовочний зварювальний станок КС-258, автоматичний станок для зачистки вугілля, автоматичний станок для фрезерування 3-х водовідвідних каналів FТ-386 безпосередньо є об`єктивною загрозою для суспільства та екології в цілому, тому дії позивача щодо зупинення роботи джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря є способом реагування на протиправні дії відповідача щодо здійснення господарської діяльності без дотримання вимог природоохоронного законодавства із недопустимості здійснення господарської діяльності з порушенням вимог закону.

В суді апеляційної інстанції, відповідачем надані докази відсутності здійснення фінансово-господарської діяльності станом на 01.06.2019. Колегія суддів зауважує, що на час подання позову до суду та прийняття рішення судом першої інстанції, вказаної обставини не існувало, тому відсутні підстави для її врахування.

Дослідивши матеріали справи та надавши аналіз нормам законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що заходи позивача щодо зупинення роботи джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря є правомірними та відповідають нормам, передбаченим Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Законом України «Про охорону атмосферного повітря».

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що ним дотримані норми матеріального та процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕГАПЛАСТ" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року по справі № 520/964/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 10.07.2019 року