Справа № 160/3995/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД У Х В А Л А
11 липня 2019 р.Справа № 160/3995/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., розглянувши заяву Арбітражного керуючого ОСОБА_4 про забезпечення позову Арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання незаконним та скасування припису і розпорядження, -
03.05.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому позивач просив суд:
- визнати незаконним та скасувати припис Головного територіального управління юстиції у Київській області про недопущення повторних порушень від 29.03.2019 року №03/19;
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області про усунення порушень від 29.03.2019 року №03/19.
Ухвалою суду від 07.05.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 04.07.2019 року, з метою надання сторонам часу для подання заяв по суті справи, судом продовжено підготовче провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 03.09.2019 року.
10.07.2019 року засобами електронного зв`язу та через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду нарочно надійшла заява Арбітражного керуючого ОСОБА_4, в якій позивач просить суд:
- зупинити дію припису Головного територіального управління юстиції у Київській області про недопущення повторних порушень від 29.03.2019 року №03/19;
- зупинити дію розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області про усунення порушень від 29 березня 2019 року №03/19.
В обгрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 29.03.2019 року відповідачем було встановлено, що під час виконання повноважень керуючою санацією у справі №904/2032/16 про банкрутство ДП «Дослідне господарство «РУНО» Національної академії агарних наук України», Арбітражним керуючим Савченком В.А. не розроблено та не подано до Господарського суду Дніпропетровської області плану санації зазначеного підприємства, погодженого з комітетом кредиторів, що є порушенням абз.4 ч.6 ст.28, ч.3 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та прийнято розпорядження про усунення порушень №03/19.
04.07.2019 року позивачем було отримано повідомлення про здійснення позапланової невиїзної перевірки діяльності Арбітражного керуючого ОСОБА_4., у зв`язку із тим, що ним не виконано оскаржуване розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області про усунення порушень №03/19, яке, в свою чергу, є предметом розгляду у даній адміністративній справі. Враховуючи зазначене, позивач вважає за необхідне зупинити дії припису відповідача про недопущення повторних порушень від 29.03.2019 року №03/19 та розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області про усунення порушень від 29.03.2019 року №03/19, з метою захисту оспоруваних порушених прав та інтересів позивача.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Частиною 1 ст.154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути заяву позивача про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи поданої заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо задоволення вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 ст.150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз вищенаведеної норми дозволяє дійти висновку, що забезпечення позову - це вжиття адміністративним судом певних заходів щодо охорони прав та інтересів позивача для створення можливості реального виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно із ч.2 ст.151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Заходи забезпечення позову відповідно до ст.151 КАС України вживаються, якщо наявні ознаки очевидної протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та якщо існує очевидна (нагальна) небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.
Суд зазначає, що очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування (прийнято неповноважним органом, з перевищенням наданих повноважень тощо).
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав щодо забезпечення позову, суд відзначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка подає заяву.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" судам необхідно враховувати, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Предметом спору у даній справі є оскарження припису Головного територіального управління юстиції у Київській області про недопущення повторних порушень від 29.03.2019 року №03/19 та розпорядження відповідача про усунення порушень від 29.03.2019 року №03/19.
До заяви про забезпечення позову позивачем подано повідомлення Головного територіального управління юстиції у Київській області про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності Арбітражного керуючого ОСОБА_4., в якому зазначено, що під час перевірки буде перевірятися перевірка виконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень від 29.03.2019 року №03/19.
Оскільки вказане розпорядження, яке позивач вважає протиправним та оскаржує його до суду, є підставою для накладення но арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення за невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю, а за дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, окрім попередження, є позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатору), суд вважає, що позивачем наведені обґрунтовані підстави того, що в разі невжиття заходів щодо забезпечення позову, для відновлення його прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Проведення відповідачем позапланової невиїзної перевірки діяльності Арбітражного керуючого ОСОБА_4. щодо виконання позивачем розпорядження про усунення порушень від 29.03.2019 року №03/19 може бути підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, що є очевидною небезпекою заподіяння шкоди правам та інтересам позивача і для їх відновлення позивач буде вимушений звернутись до суду із додатковим позовом щодо скасування такого стягнення, тобто докласти значних зусиль.
Суд звертає увагу, що на даний час в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває на розгляді адміністративна справа №160/3995/19 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій позивач оскаржує припис відповідача про недопущення повторних порушень від 29.03.2019 року №03/19 та розпорядження про усунення порушень від 29.03.2019 року №03/19, отже, правомірність прийнятих рішень суб`єкта владних повноважень буде встановлюватись судом під час розгляду адміністративної справи по суті заявлених позовних вимог.
Оцінюючи в сукупності обставини справи, приймаючи до уваги характер розглядуваного спору, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Вжиті заходи забезпечення позову є своєчасними, відповідають предмету позову, є співрозмірними із заявленими вимогами, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, а їх невжиття може унеможливити ефективний захист прав позивача, призвести до заподіяння шкоди його правам та інтересам.
Частиною 6 ст.154 КАС України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.150-154, 248, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву Арбітражного керуючого ОСОБА_4 про забезпечення позову Арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання незаконним та скасування припису і розпорядження - задовольнити.
Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко