Справа № 133/1356/19
Суддя: Воронюк В. А.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/1356/19

08.07.2019 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Глазова Володимира Сергійовича про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати дії інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Глазова Володимира Сергійовича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 480090, винесену 17.05.2019 відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою серії ДП18 № 480090 по справі про адміністративне правопорушення від 17.05.2019, винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Глазовим В.С. від 17.05.2019, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п.п. 11.5 Правил дорожнього руху, а саме за те, що він 17.05.2019 о 23-30 год. рухався по а/д М01 98 км, керував транспортним засобом Fiat Doblo номерний знак НОМЕР_1 та рухався у крайній лівій смузі для руху при вільній правій, не маючи при цьому наміру повороту ліворуч чи розвороту, чим порушив п.п. 11.5 ПДР.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії поліцейського Глазова В.С. протиправними при винесенні, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11.5. ПДР - «На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).»

В даному пункті сказано лише про розташування транспортних засобів, і жодного посилання щодо заборони руху по крайній лівій смузі.

Таким чином, порушити пункт 11.5 ПДР неможливо, оскільки в ньому відсутня пряма заборона на вчинення будь яких дій.

Автомобільна дорога М01 з Броварів до Кіпті має неякісне покриття, що могло призвести до пошкодження автомобіля та перешкодити безпеці руху інших учасників дорожнього руху, а особливо в нічний час, коли дальність огляду обмежена, зважаючи на це він виїхав на крайню ліву смугу і нетривалий час рухався по ній, що допустиме з наступних причин:

1. Автомобільна дорога не відповідала нормам ДСТУ 3587-1997 «Автомобільні дороги», зокрема п. 3.1.2 .

2. п. 2.12 г) ПДР: Власник транспортного засобу має право на безпечні та зручні умови для руху.

3. п. 2.14 е) ПДР: Водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Все вище перелічене вказує на правомірність знаходження його транспортного засобу в лівій полосі, не створюючи перешкод іншим учасникам руху, про що було повідомлено інспектора в усній та письмовій формі (пояснення від 18.05.2019).

Таким чином, вважає, що поліцейський не мав права виносити оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення, за якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, на адресу суду надав відзив, в якому просив вказану справу розглядати у його відсутність та просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог з наступних підстав.

17.05.2019 о 23 год. 30 хв., на 98 км автомобільної дороги «М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» виявлено автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався у крайній лівій смузі для руху при вільній правій, не маючи при цьому наміру повороту ліворуч чи розвороту, чим порушив вимоги п.п. 11.5 ПДР.У зв`язку із чим, відносно останнього складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 480090 від 17.05.2019 р., згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно п. 11.2 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно п. 11.5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Законодавець дозволяє виїзд на крайню ліву смугу руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку лише у виключних випадках, а саме: якщо праві смуги зайняті, для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Проте, жодних із вище перелічених дій, позивач робити не збирався. Більш того, у позовній заяві він не заперечує факту вчинюваного ним правопорушення та зазначає, що умисно зайняв ліву крайню смугу при вільній правій та мотивував це метою уникнення нанесення пошкодження свого автомобіля, так як, на його думку, права смуга мала неякісне покриття.

У свою чергу, доводи позивача щодо якості дорожнього покриття є виключно його суб`єктивним судженням, яке не підкріплено жодним доказом та націлене виключно на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Правопорушення вчинено в с. Кіпті Козелецького району Чернігівської області, в межах якого розміщений стаціонарний пост «Кіпті», у зв`язку із чим стан дорожнього покриття на даній ділянці дороги має задовільний стан.

Таким чином, ніяких підстав для руху саме у лівій смузі руху, усупереч вимогам п.11.5 ПДР, у позивача не було.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.05.2019 інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Глазовим В.С., було винесено постанову серія ДП18 № 480090 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої останній 17.05.2019 о 23-30 год. рухався по а/д М01 98 км, керував транспортним засобом Fiat Doblo номерний знак НОМЕР_1 та рухався у крайній лівій смузі для руху при вільній правій, не маючи при цьому наміру повороту ліворуч чи розвороту, чим порушив п.п. 11.5 ПДР, за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень (а.с.3).

Відповідно до ч. 5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3.Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 2.3.6Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 11.2 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно п. 11.5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки)

.Законодавець дозволяє виїзд на крайню ліву смугу руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку лише у виключних випадках, а саме: якщо праві смуги зайняті, для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Проте, жодних із вище перелічених дій, позивач робити не збирався.

Більш того, у позовній заяві він не заперечує факту вчинюваного ним правопорушення та зазначає, що умисно зайняв ліву крайню смугу при вільній правій та мотивував це метою уникнення нанесення пошкодження свого автомобіля, так як, на його думку, права смуга мала неякісне покриття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, розташування трпнспортних засобів на дорогах.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції Глазов В.С. представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Позивачу було роз`яснено його права тв суть правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1, ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор поліції Глазов В.С. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Враховуючи ч. 3 ст. 285 КУпАП копія постанови вручається під розписку, інспектор поліції Глазов В.С. вручив копію позивачу про, що свідчить його особистий підпис на копії постанови та напис про ознайомлення.

В судовому засіданні оглянуто диск, який містить відеозапис із портативного відеореєстратора БК 00006 та відео із реєстратора патрульного,наданий інспектором поліції, що містить фактичні дані щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення та фіксує процедуру скороченого розгляду справи, із ознайомленням позивача з його правами, що підтверджує дотримання порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того із даного відеозапису не вбачається будь-яких перешкод , що давали право позивачу для руху автомобіля в лівій крайній полосі автодороги, при вільній праві.

Крім того жодних із вище перелічених дій в п.11.5 ПДР , позивач робити не збирався. Більш того, у позовній заяві він не заперечує факту вчинюваного ним правопорушення та зазначає, що умисно зайняв ліву крайню смугу при вільній правій та мотивував це метою уникнення нанесення пошкодження свого автомобіля, так як, на його думку, права смуга мала неякісне покриття.

Таким чином, суд вважає дані відеозаписи такими, що підтверджують порушення ОСОБА_1 . ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що не було враховано обставини передбачені положенням ст. 33 КУпАП, а також його невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 286 КАС України, ст. ст. 287, 288 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Глазова Володимира Сергійовича про скасування рішення суб`єкта владних повноважень - відмовити.

Копії рішення суду негайно надіслати учасникам справи.

На рішення суду може бути подано апеляцію до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 08.07.2019.

Суддя: В.А. Воронюк

Дата документу 08.07.2019