Справа № 160/5246/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 червня 2019 року Справа 160/5246/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши позовну заяву з доданими документами Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, 49000, м. Дніпро, вул. В.Липського, буд.7) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49100, м. Дніпро, вул. Д.Яворницького, буд.21-а) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про скасування постанови про стягнення виконавчого збору №56111841 від 10.04.2019р. по справі №804/8152/17 з примусового виконання виконавчого листа від 28.03.2018р., виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 2, ст.159 КАС України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відтак, первинною формою звернення до суду є позовна заява. Однак, всупереч ч.2 ст.159 КАС України позивач до суду звернувся із заявою про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, а не з позовною заявою, що суперечить вимогам КАС України.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: в порушення п.2, п.6, п.7 п.11 та ч.6 цієї статті, у позовній заяві не зазначено:

- ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, оскільки це обов`язковий реквізит позовної заяви;

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

Проте, всупереч п.2 ч.5 ст.160 КАС України, в позовній заяві не зазначено прізвище, ім`я та по батькові представника, місце його проживання або перебування, номеру засобів зв`язку, адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.1 ст.59 КАС України повноваження представника сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені: довіреністю фізичної особи або юридичної особи.

Частиною 6 ст.59 КАС України визначено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву підписав представник за довіреністю ОСОБА_1 та на підтвердження повноважень надано копію довіреності, яка засвідчена його особистим підписом.

На підставі вищезазначеного, суд зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено право особи, на ім`я якої видано довіреність, завіряти її копії.

Отже, надану до суду копію довіреності не можна вважати належним чином оформленим документом на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву.

Слід також зазначити, що така позиція суду узгоджується із практикою Верховного Суду, яка викладена в ухвалі від 05.01.2018р. у справі К/9901/224/18 та від 01.03.2018р. у справі №812/1121/17, зокрема: якщо світлокопія довіреності представника не засвідчена або засвідчена представником, то така світлокопія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження представника.

Відтак, додану до позовної заяви копію довіреності №128 від 21.05.2019р. не можна вважати належним доказом у розумінні ст.ст.59, 72-76 КАС України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частина 3 ст.43 КАС України, передбачає, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Проте, позивачем, всупереч наведеним вище приписам КАС України, не надано доказів адміністративної процесуальної правоздатності позивача (установчі та реєстраційні документи), доказів наявності повноважень особи, яка підписала позовну заяву (наказ на призначення тощо).

Приписами до ч.2 ст.161 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому, до матеріалів справи всупереч вимогам ст. 161 КАС України, не долучено жодного доказу, який би свідчив про надіслання позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушені її права, свободи чи інтереси.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова датована 10.04.2019р., тоді як до суду позивач звернувся тільки 06.06.2019р., тобто з порушенням строку передбаченим п.1.ч.2 ст.287 КАС України.

Крім того, відповідно до ч.5 та ч.6 ст.161 КАС України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача. У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, позивачем всупереч ч.6 ст.161 КАС України, до заяви не долучено ані заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, ані доказів поважності пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, позивачем додано до позовної заяви копії документів, які належним чином не засвідчено.

Належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003» затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55, а саме, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів. Згідно п.5.27 вказаної системи передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Таким чином, позивачу необхідно письмово підтвердити відповідність копій документів, доданих до позовної заяви, їх оригіналам (письмове підтвердження).

За викладених обставин, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви з урахуванням ч.1 ст.169 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору- залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення визначених в описовій частині даної ухвали недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали надіслати:

- позивачу за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. В.Липського, буд.7.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В.Кадникова