Справа № 824/1034/18-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1034/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

03 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача: Морозової О.В.

представника відповідача: Фадеєвої К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року (повний текст якого складено у м. Чернівцях) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2018 року позивач - ТОВ "Дьолер Буковина" звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області, в якому просило: скасувати постанову Управління Держпраці в Чернівецькій області про накладення штрафу №ЧВ-798/18/320/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/286 від 11.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем внаслідок виявленого під час інспекційного відвідування порушення ст. 21, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, тобто за допуск до роботи працівників без укладання трудового договору. Однак, із вказаним висновком позивач не погоджується, оскільки між позивачем та фізичними особами укладались цивільно-правові договори про надання послуг, а відтак правовідносини, що склалися між ним та фізичними особами регулюються цивільним законодавством і не мають жодного відношення до порушення вимог трудового законодавства, що вказує на протиправність винесення оскаржуваної постанови.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Чернівецькій області про накладення штрафу №ЧВ-798/18/320/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/286 від 11.10.2018. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" (, вул. Кіцманська, 44-Д, с. Мамаївці, Кіцманський район, Чернівецька область, 59343) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області (вул. Зелена, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58003) судові витрати - судовий збір в сумі 13402 (тринадцять тисяч чотириста дві) грн 80 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Так, апелянт вказує на те, що під час розгляду справи суд першої інстанції не надав оцінку фактичним трудовим взаємовідносинам між позивачем та 8 працівниками, оскільки предметом вказаних договорів є процес праці, а не її кінцевий результат.

20 травня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивач в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, відповідно до колективного договору укладеного між ТОВ "Дьолер Буковина" та радою трудового колективу товариства с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, схваленого на зборах трудового колективу ТОВ "Дьолер Буковина" 01.08.2017 протоколом №9, ТОВ "Дьолер Буковина" є сезонним виробництвом по переробці плодоовочевої продукції (т. 1 а.с. 22-28).

На підставі інформації Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 20.07.2018 №19383/03 щодо страхувальників, які у квітні 2018 року нарахували заробітну плату нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати за основним місцем роботи крім тих, які у звітності заповнили ознаку "неповний робочий час" та тих, які розпочали та закінчили трудові відносини у звітному місяці, 17.09.2018 Управлінням Держпраці у Чернівецькій області прийнято наказ №502 про проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, оплату праці, мінімальних гарантій в оплаті праці у ТОВ "Дьолер Буковина" (вул. Кіцманська, 44-Д, с. Мамаївці, Кіцманський район, Чернівецька область) тривалістю 4 (чотири) робочих дні у період з 19.09.2018 по 24.09.2018 (т. 1 а.с. 100).

У той же день, відповідачем видано головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернівецькій області Моргоч В.І. направлення на проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №04-253 (т. 1 а.с. 101).

За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ - 798/18/320/АВ від 24.09.2018.

Відповідачем виявлено ряд порушень позивачем законодавства про працю, зокрема, ст.ст. 21, 24 КЗпП. Так, перевіркою встановлено, що між ТОВ "Дьолер Буковина" та окремими працівниками укладено цивільно-правові договори (надалі ЦПД), зокрема: ЦПД №12 від 22.08.2016 укладеного із ТОВ "Дьолер Буковина" в особі генерального директора ОСОБА_11 та директора ОСОБА_12 (замовник) з однієї сторони та гр. ОСОБА_1 (виконавець), згідно якого виконавець зобов`язується надавати медичні послуги: попередня медична консультація, маніпуляції, надання першої невідкладної медичної допомоги потерпілим, послуги перед рейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів. Замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги в строк з 22.08.2016 по 30.11.2016. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі -12940,91 грн.

ЦПД №14 від 01.12.2016 є аналогічним. Строк прийняття та оплати таких послуг з 01.12.2016 по 30.12.2016.

Перевіркою також встановлено, що в наявності є акти виконаних робіт та виплата коштів помісячно. ЦПД №1 від 03.01.17, №2 від 01.02.17, №3 від 01.03.17, №4 від 03.04.17 укладені із ТОВ "Дьолер Буковина" в особі генерального директора ОСОБА_11 та директора ОСОБА_12 (замовник) з однієї сторони та ОСОБА_1 (виконавець), згідно яких виконавець зобов`язується надавати медичні послуги: попередня медична консультація, маніпуляції, надання першої невідкладної медичної допомоги потерпілим, послуги перед рейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів. Замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги в строк відповідно з 03.01.2017 по 31.01.2017, з 01.02.2017 по 28.02.2017, з 01.03.2017 по 31.03.2017, з 03.04.2017 по 21.04.2017.

На думку відповідача, вищевказані ЦПД з ОСОБА_1 носять всі ознаки трудових правовідносин.

Ним зазначено, що перевіркою встановлено, що умовою договорів є надання медичних послуг: попередня медична консультація, маніпуляції, надання першої невідкладної медичної допомоги потерпілим, послуги перед рейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів; жодним пунктом договорів не встановлено обсяг виконуваної роботи, який повинен бути відображений в акті їх приймання. При цьому в договорах лише обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи: попередня медична консультація, маніпуляції, надання першої невідкладної медичної допомоги потерпілим, послуги перед рейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів. Працівниця ОСОБА_1 не може самостійно організувати виконання роботи так як, відповідно до видів робіт, вона може їх виконувати лише під час роботи товариства. В тому числі, вказані роботи виконуються систематично (кожен ранок здійснює перед рейсовий медичний огляд водіїв транспортних засобів - вимірювання тиску, перевірка алкотестером, вимірювання АТ). Предметом договорів є процес праці, а не її кінцевий результат. Оплата праці за виконану роботу не була разовою, як передбачено цивільним законодавством, а носила систематичний характер (щомісячно), як це передбачено трудовим договором і виплачувалося із застосуванням документів передбачених законодавством про працю, а саме за допомогою відомості на виплату коштів, а в подальшому перераховувалась на її зарплатну картку в Укрексімбанку.

Під час перевірки відповідачем також досліджені цивільно-правові договори №6 від 01.08.2016 (строком з 01.08.2016 по 31.08.2016 ), №6/1 від 01.09.2016 (строком з 01.09.2016 по 30.09.2016), №6/2 від 01.10.2016, № 6/3 від 01.11.2016 (строком з 01.11.2016 по 18.11.2016) укладені між ТОВ "Дьолер Буковина" (замовник) та гр. ОСОБА_2 (виконавець), згідно яких виконавець зобов`язується виконати ремонтні роботи. За виконану роботу винагорода по 4500,00 грн в місяць. Є акти виконання робіт, зокрема, від 31.08.2016, від 30.09.2016, від 31.10.2016, від 18.11.2016, в яких не зазначено конкретні види ремонтних робіт.

Перевіркою встановлено, що аналогічні цивільно-правові договори № 7, 8, 9, 10, 11, 13 укладені з громадянами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Дослідивши зміст вищевказаних договорів в ході інспекційного відвідування, відповідачем зроблено висновок, що жодним пунктом договорів не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, що повинні були бути відображені в акті їх приймання. Не містяться у них і відомості щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавці замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик. Крім цього, сторони не визначили результату, місця та терміну виконання робіт, що дає підстави вважати їх неукладеними.

Аналогічно в актах виконаних робіт відсутній перелік завдань, які виконали громадяни, види робіт, кількісні і якісні характеристики вказаних робіт. При цьому в договорах лише обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати ремонтні роботи.

Крім цього, оплата праці за виконану роботу не була разовою, як передбачено цивільним законодавством, а носила систематичний характер (щомісячно), як це передбачено трудовим договором і виплачувалося із застосуванням документів передбачених законодавством про працю, а саме за допомогою відомості на виплату коштів та перераховувалась на її зарплатну картку в Укрексімбанку.

Відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 кошти в сумі - 998,94 грн виплачені готівкою 05.09.2016 платіжною відомістю №66; 19.09.2016 в сумі - 1529,50 грн - платіжна відомість №68; 04.10.2016 - 1610,00 грн, кошти перераховані на особову картку, 18.10.2016 - 1610,00 грн - перераховані на особову картку; 04.11.2016 - 1529,50 грн та 18.11.2016 - 1046,50 грн перераховані на особову картку; 05.12.2016 кошти виплачені готівкою, платіжна відомість №90 від 05.12.2016.

ОСОБА_5 кошти в сумі - 1434,36 грн виплачені готівкою 05.09.2016 платіжною відомістю №66; 19.09.2016 в сумі - 2012,50 грн - платіжна відомість №68; 04.10.2016 - 1932,00 грн, 18.10.2016 - 2012,50 грн, 04.11.2016 - 3220,00 грн, 18.11.2016 - 2510,14 грн, перераховані на особову картку Укрексімбанку. Аналогічно перераховані кошти за виконані роботи іншим працівникам, які працювали по ЦПД.

24.09.2018 інспектором праці Моргоч В.І. винесено припис №ЧВ-798/18/320/АВ/П, в якому вимагалось усунути позивачем виявлені під час інспекційного відвідування порушення у строк до 24.11.2018. Позивачу необхідно було письмово повідомити Управління Держпраці у Чернівецькій області про виконання вимог припису за адресою: м. Чернівці, вул. Поповича 2 (т. 1 а.с. 111).

Листом від 25.09.2018 №655 позивачем надано відповідачу пояснення про усунені порушення, зокрема, про те, що в 2018 році ТОВ "Дьолер Буковина" не укладало цивільно-правові договори. (а.с. 114).

26.09.2018 року позивачем подано зауваження до акту інспекційного відвідування, в якому просив скасувати зазначений акт (т. 1 а.с. 30, 112-113).

11.10.2018 року управлінням Держпраці у Чернівецькій області винесено постанову №ЧВ-798/18/320/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/286 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на підставі ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на ТОВ "Дьолер Буковина" накладено штраф у розмірі 893520,00 грн. ( т. 1 а.с. 79-81).

Вказану постанову позивач отримав 11.10.2018., що підтверджується підписом представника товариства, зробленим на відповідній постанові (т. 1 а.с. 79-81).

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз змісту зазначених договорів вказує на те, що даними договорами не регулювався процес організації трудової діяльності зазначених вище осіб, процес організації трудової діяльності залишається за його межами, а метою договорів було виконання окремих робіт (ремонтних робіт), що не пов`язані із основною виробничою діяльністю товариства і такі роботи носили тимчасовий (разовий) характер, протягом обумовленого сторонами строку. При цьому, виконавці за цивільно-правовими договорами не підпорядковувались внутрішньому трудовому розпорядку, оплату отримували не за процес праці, а за її результати, котрі визначені актами здавання-приймання виконаних робіт, а відтак викладені у названих цивільно-правових угодах умови не мають ознак, які притаманні трудовим відносинам. Зважаючи на викладене, під час прийняття постанови від 11.10.2018 №ЧВ-798/18/320/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/286 про накладення штрафу, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 Положення Про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі- Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 11 лютого 2015 року №100 управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби з питань праці.

За приписами п. 1 Положення про Управління Держпраці у Чернівецькій області, затвердженого наказом Держпраці від 03 серпня 2018 року №84 (далі - Положення №84) управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковуються.

Підпунктом 1 п. 3 Положення №84 визначено, що основними завданнями управління Держпраці є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п 5 п. 4 Положення №84 управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, в тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок №295, який був чинний на момент спірних правовідносин).

За приписами п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема: за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Згідно з п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до п. 10 Порядку №295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Положеннями п. 19 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно з п.п. 20-21 Порядку №295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. №509 (далі - Порядок №509).

Згідно з п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п.4 Порядку №509).

Відповідно до п. 5 Порядку №509 у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Положеннями п. 6 Порядку №509 встановлено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

За приписами п. 7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Відповідно до п. 8 Порядку №509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги відповідача щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, в ході інспекційного відвідування відповідачем встановлено, що ТОВ "Дьолер Буковина" укладено цивільно-правові договори з окремими працівниками, зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 .. ОСОБА_8, які на думку останнього мають ознаки трудових відносин.

Вказані обставини слугували підставою для прийняття відповідачем постанови №ЧВ-798/18/320/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/286 від 11.10.2018, якою на позивача згідно абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 893520,00 грн.

Так, апелянт наполягає на тому, що допуск вказаних вище фізичних осіб до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України є порушенням ст. 21 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (КЗпП України).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За приписами ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Положеннями ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 у справі № 822/723/17 основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

В своїй апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що цивільно-правові договори з ОСОБА_1 носять всі ознаки трудових відносин, оскільки жодним пунктом договорів не встановлено обсяг виконуваної роботи, який повинен бути відображений в акті приймання.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що як вбачається із змісту цивільно-правових договорів №12 від 22.08.2016, №14 від 01.12.2016, №1 від 03.01.2017, №2 від 01.02.2017, №3 від 01.03.2017, №4 від 03.04.2017, укладених із гр. ОСОБА_1 предметом договорів є: надання медичних послуг: попередня медична консультація, маніпуляції, надання першої невідкладної медичної допомоги потерпілим, послуги перед рейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів, а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити дані послуги (роботи) у визначені договорами строки.

Підпунктом 1.1 даних договорів визначено, що Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Відповідно до п. 2.1. указаних договорів за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірі згідно акта виконаних робіт.

Аналіз змісту вказаних договорів вказує на те, що за дорученням Замовника Виконавець зобов`язується на власний ризик виконати роботи в обсязі і на умовах передбачених договорами, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані роботи. Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку Замовника, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Виконавець отримує винагороду за виконану роботу разово, згідно акта виконаних робіт.

Крім того, на підтвердження виконання сторонами вищезазначених договорів позивачем надано до матеріалів справи та на перевірку акти виконаних робіт до укладених цивільно-правових договорів та відомості на виплату коштів за виконані роботи.

При цьому, в судовому засіданні представник позивача пояснила суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 надавала послуги щодо медичного огляду водіїв товариства, які мали здійснювати керування транспортними засобами на протязі робочої зміни, без підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку роботи товариства. ОСОБА_1 здійснювала записи про надані послуги в журналі, на підставі якого визначався й об`єм наданих послуг.

Відповідно до п.1.1. Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України 31.01.2013 №65/80, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2013 р. за №308/22840 (далі - Положення №65/80) медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів проводиться з метою визначення придатності особи до безпечного керування транспортними засобами. Медичні огляди кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів поділяються на: попередні, періодичні, щозмінні передрейсові та післярейсові огляди, а також позачергові огляди.

Згідно п. 1.4. Положення №65/80 щозмінному передрейсовому та післярейсовому медичним оглядам підлягають водії транспортних засобів підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, що здійснюють перевезення пасажирів та вантажів (далі - перевізник).

Пунктом 1.8. Положення №65/80 щозмінні передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів здійснюються лікарями лікувального профілю та/або молодшими медичними працівниками з медичною освітою за спеціальністю "сестринська справа", "лікувальна справа" (далі - медичні працівники).

Відповідно до п. 4.1 Положення №65/80 щозмінний передрейсовий медичний огляд проводиться для водіїв транспортних засобів перевізника безпосередньо перед їх виїздом у рейс. У разі виявлення ознак хвороби протягом зміни водії підлягають післярейсовому медичному огляду.

Тобто, встановлення ОСОБА_1 (медичною сестрою) наявності або відсутності відхилень в стані здоров`я водіїв перед початком робочої зміни є гарантією дотримання товариством чинного законодавства та забезпечення безпеки руху транспортних засобів товариства на шляхах загального користування, виконання умов з охорони праці водіїв. Надання послуг (огляд) з передрейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів протягом повного робочого дня товариству не потрібно.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що цивільно-правові договори з ОСОБА_1 носять всі ознаки трудових відносин через не встановлення умовами договору обсягу виконуваної роботи, враховуючи, що обсяг послуг, наданих останньою, зазначався у відповідному журналі, від чого і залежав розмір оплати за такі послуги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що за умовами даних цивільно-правових угод оплачувався саме результат наданих послуг, а не процес праці ОСОБА_13 , що є ключовою відмінністю між цивільно-правовими та трудовими відносинами.

Більше того, судом першої інстанції вірно зауважено, що предметами вказаних договорів є надання послуг, які не віднесені законодавством до того виду послуг щодо виконання яких заборонено укладати цивільно-правовий договір, адже характер та умови надання цих послуг не передбачають необхідності організовувати трудовий процес для виконавця, а відтак позиція відповідача про те, що викладені у цивільно-правових угодах умови, мають ознаки, які притаманні трудовим відносинам є помилковою та такою, що спростовується наявними у справі доказами.

Що стосується цивільно-правових договорів укладених між позивачем та громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10., ОСОБА_5 ., ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які згідно висновку управління Держпраці у Чернівецькій області також стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, то суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що як слідує із цивільно-правових договорів укладених між товариством та громадянами ОСОБА_14. №6 від 01.08.2016, №6/1 від 01.09.2016, №6/2 від 01.10.2016, № 6/3 від 01.11.2016; укладених з ОСОБА_15. №7 від 10.08.2016, №7/1 від 01.09.2016; №7/2 01.10.2016, №7/3 від 01.11.2016; укладених з ОСОБА_5 №8 від 10.08.2016, №8/1 від 01.09.2016, №8/2 від 01.10.2016, №8/3 від 01.11.2016; укладених з ОСОБА_6 №9 від 10.08.2016, №9/1 від 01.09.2016; №9/2 від 01.10.2016, №9/3 від 01.11.2016; укладених з ОСОБА_7 №10 від 10.08.2016, №10/1 від 01.09.2016; №10/2 від 01.10.2016, №10/3 від 01.11.2016; укладених з ОСОБА_10 №11 від 19.08.2016, №11/1 від 01.09.2016; №11/2 від 01.10.2016; укладених з ОСОБА_8 №13 від 26.08.2016, №13/1 від 01.09.2016, №13/2 від 01.10.2016, №13/3 від 01.11.2016 предметом договорів є: Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): ремонтні роботи в строки, визначені договорами. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану Виконавцем роботу.

Підпунктом 1.1 даних договорів також визначено, що Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує стразові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Замовник забезпечує Виконавця усім необхідним для виконання роботи, передбаченої цим договором .

Відповідно до п. 2.1. указаних договорів за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірах, визначених у договорах згідно акта виконаних робіт.

На підтвердження виконання сторонами вищезазначених договорів позивачем надано до матеріалів справи акти виконаних робіт до укладених цивільно-правових договорів та відомості на виплату коштів.

Із аналізу вказаних договорів видно, що даними договорами не регулювався процес організації трудової діяльності зазначених вище осіб, процес організації трудової діяльності залишається за його межами, а метою договорів було виконання окремих робіт (ремонтних робіт), що не пов`язані із основною виробничою діяльністю товариства і такі роботи носили тимчасовий (разовий) характер, протягом обумовленого сторонами строку.

Виконавці за цивільно-правовими договорами не підпорядковувались внутрішньому трудовому розпорядку, оплату отримували не за процес праці, а за її результати, котрі визначені актами здавання-приймання виконаних робіт.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що вказані у цивільно-правових договорах ремонті роботи полягали у облаштуванні та бетонуванні майданчику для автомобілів, які використовує товариство в своїй господарській діяльності і оплата праці з даними працівниками здійснювалась після завершення виконання етапів ремонтних робіт.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що зазначені цивільно-правові угоди не мають ознак, які притаманні трудовим відносинам.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що тлумачення відповідачем змісту цивільно-правових угод як таких, які насправді містить ознаки трудових договорів, не ґрунтується на фактичних обставинах справи та не відповідає вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №802/2066/16-а.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях позивача щодо укладення із зазначеними вище фізичними особами цивільно-правових договорів відсутні порушення ст. 21 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а відтак постанова від 11.10.2018 року №ЧВ-798/18/320/АВ/П/2ПТ/ТД-1ФС/286 про накладення штрафу прийнята відповідачем без встановлення всіх обставин справи та без врахування наданих позивачем доказів, а тому підлягала скасуванню.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 липня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.