Справа № 200/4430/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року справа №200/4430/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,

секретар Святодух О.Б.,

за участі представника відповідача Чуєвої М.О.,

розглянув у відкритому судовому зсіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019р. у справі № 200/4430/19-а (головуючий І інстанції Череповський Є.В., повний текст складено 20.05.2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, визнання протиправною відмови у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини, зобов`язання повторно розглянути заяву, призначити та здійснити виплату державної допомоги при народженні дитини,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (надалі - відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини; визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу допомоги при народженні дитини; зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення допомоги при народженні дитини, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення та призначити і здійснити виплати державної допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою від 20.02.2019 року (а.с. 3-12).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в лютому 2019 року звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, в задоволенні якої рішенням від 04 березня 2019 року було відмовлено в зв`язку з тим, що вона пропустила дванадцятимісячний строк звернення за призначенням такої допомоги.

Вказане рішення вважає протиправним, оскільки через проведення на території Донецької області антитерористичної операції та ведення бойових дій, вона не мала змоги своєчасно звернутись із заявою про отримання державної допомоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019р. у справі № 200/4430/19-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у продовженні виплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 42-44).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому не погоджується з висновком суду першої інстанції на посилання абз.1,2 п.55 Порядку №1751. Зазначає, що особи, які звернулися за призначенням допомоги при народженні другої дитини або наступних дітей (народжених до ІНФОРМАЦІЯ_2 ), подають копії свідоцтв про народження кожної дитини, яка враховується під час визначення розміру допомоги. Позивач копію свідоцтва про народження першої дитини до управління не надавала, як це передбачає ч.2 п.11 Порядку №1751, а отже, продовження (призначення) їй допомоги на підставі документів із свідомо неправдивими відомостями є незаконним і протиправним. Станом на день звернення позивача за новим місцем проживання з заявою від 20.02.2019р. про призначення допомоги при народженні дитини, вже сплинув період, на який призначено дану допомогу, а отже продовжити її виплати у відповідача немає законних підстав. Крім того, відповідно до абз.2 п.55 Порядку №1751 призначені але своєчасно не виплачені суми державної допомоги сім`ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень. В даному випадку органом, який призначав та виплачував позивачу допомогу при народженні другої дитини є Управління праці та соціального захисту населення Харцизької міської ради (а.с. 48-50).

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, позивач та її представник до суду не прибули.

На підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами в межах та доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою Вірменії , згідно посвідки на постійне проживання зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 17.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 17).

Позивач та її малолітній син ОСОБА_2 були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками №№ , від 14.11.2018 року (а.с. 16,18).

За даними відповідача, ОСОБА_1 перебувала на обліку в м. Харцизьк як одержувач, в тому числі допомоги при народженні дитини. Допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено (друга дитина) з 01.07.2013 по 31.07.2013 у сумі 9720 грн., з 01.08.2013 по 31.07.2017 року у щомісячному розмірі 1020,50 грн.

Як свідчать матеріали справи дата останньої виплати 31.07.2014 року (а.с. 36).

20 лютого 2019 року позивач звернулася до Управління із заявою, в якій просила призначити допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням від 04.03.2019 року в продовженні такої допомоги відмовлено з посиланням на п.12 Постанови Кабінету Міністрів № 1751 від 27.12.2001 року (а.с. 19).

Фактично, як вбачається з відзиву відповідача на позов, підставою для відмови в призначенні Позивачу допомоги при народженні дитини стало те, що позивач пропустила строк звернення за призначенням такої допомоги.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII (надалі - Закон № 2811-XII), Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (надалі - Порядок № 1751), Постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (надалі - Постанова №365), Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014р. «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (надалі - Постанова №637).

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Колегія суддів зазначає, що Законом № 2811-XII, відповідно до Конституції України встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини (п.2 ч.1 ст.3 Закону № 2811-XII).

Статтею 10 Закону №2811 передбачено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Частинами 7, 9 статті 11 Закону №2811, визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

При цьому суд зазначає, що обставини (умови) припинення виплати допомоги, визначені ч. 9 ст. 11 Закону № 2811 є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають, адже, саме на усунення можливих порушень прав дитини, на думку суду, положення абзацу сьомого ч.9 ст. 11 Закону - «у разі виникнення інших обставин», - визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду N 3-рп/2016 (v003p710-16) від 08.06.2016 року.

Відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим -двадцять сьомим, двадцять дев`ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Отже, вказаною нормою Порядку передбачені певні обмеження, які стосуються строку подання заяви про поновлення виплати допомоги.

Разом з тим, вказані обмеження стосуються вичерпних підстав з яких відбулось припинення виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 365).

Цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (п. 2 зазначеного Порядку).

Соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування (п. 4 Порядку № 365).

Пунктом 5 Порядку передбачено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви про призначення (відновлення) соціальних виплат надсилає запит про отримання електронної справи отримувача соціальної виплати до державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України", який протягом п`яти робочих днів з дня отримання такого запиту надсилає відповідну електронну справу до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов`язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов`язку.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, до якого додається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п`яти робочих днів з дня отримання такого подання.

За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

У разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства (пп. 6-15 Порядку).

Статтею 6 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Таким чином, для призначення або відмови у призначенні соціальних виплат (допомоги при народженні дитини) необхідно дотримуватись певного порядку, який зазначений вище.

Разом з тим, відповідачем зазначений порядок не дотримано, управлінням не вносилось на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, а відразу прийнято рішення про відмову в поновленні виплати допомоги при народженні дитини, оскільки звернення надійшло після спливу 12 місяців після припинення виплати допомоги.

Доказів на підтвердження іншого суду не представлено.

Враховуючи вищезазначене, відповідач, відмовляючи позивачу у поновленні виплати призначеної допомоги на дитину, діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені відповідним законодавством України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з виплатою допомоги за весь період її не виплати, оскільки припинення виплати відбулося за вини відповідача.

Також, за приписами пункту 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №595 (з наступними змінами), особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава зобов`язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Позивач, в сім`ї якої виховуються та проживає неповнолітня дитина, має право на державну допомогу, яка надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для його належного матеріального забезпечення.

Абзацом першим пункту 55 передбачено, що допомога, яка не отримана вчасно внаслідок невиконання її отримувачами умов, визначених цим Порядком, виплачується за минулий час з моменту призначення, але не більш як за шість місяців з місяця звернення за її одержанням, крім випадків, визначених у абзаці десятому пункту 35 цього Порядку.

Абзацом 2 вказаного пункту передбачено, що призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім`ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень.

Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства (пп. 6-15 Порядку).

Крім того, чинним законодавством не передбачені обмеження в часі щодо поновлення виплати допомоги при народженні дитини, припиненої з об`єктивних підстав, а не з вини одержувача.

Отже, враховуючи зазначене, обмежень в часі для звернення за поновленням виплати допомоги при народженні дитини немає.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта з посиланням на п. 11 порядку № 1751 стосовно того, що позивачем не було надано всі необхідні документи для призначення допомоги, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачу вже призначено допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.07.2013 року по 31.07.2013 року у сумі 9720 грн., з 01.08.2013 по 31.07.2017 у щомісячному розмірі 1020,50 грн., проте виплата припинена з 31.07.2014 року. Довідкою від 14.11.2018 року підтверджується статус внутрішньо переміщених осіб позивача та її малолітнього сина, де зазначено фактичне6 місце проживання АДРЕСА_2 . Суд акцентує увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому слід зауважити, що суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги та зобов`язуючи відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману державну допомогу не врахував, що державна допомога при народженні вже нарахована, тому суд вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019р. у справі № 200/4430/19-а - змінити в частині зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Абзац третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції: зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриману державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.08.2014 року по 31.07.2017 року у щомісячному розмірі 1020,50 грн.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі № 200/4430/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць