Справа № 200/4209/19-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р. Справа№200/4209/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасенка І.М.,

при секретарі судового засідання: Ковальовій А.В.,

за участю:

представника позивача: Денисенко Д .В. ,

представника відповідача: Сенникова А.А.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 26.02.2019 року № , № , № ,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 26.02.2019 року № , № , № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі акту перевірки № 36/05/99/14/05/ від 08.02.2019 року були прийняті податкові повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № , № , № .

Позивач не згоден із зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями та просить їх скасувати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Ухвалою суду від 05 червня 2019 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінено спрощене провадження на засідання для розгляду по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 04 липня 2019 року за клопотаннями сторін закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті й той самий день.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, надав письмовий відзив на позовну заяву. Посилаючись на норми Податкового Кодексу України, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований у якості фізичної особи - підприємця з 29.11.2000 року, номер запису 2 012347. Види діяльності за КВЕД: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Відповідач - є юридичною особою публічного права - установою, яка є територіальним органом Державної фіскальної служби України, яка в свою чергу, була створена в процесі перетворення Державної податкової служби України, та яка наділена правовим статусом контролюючого органу. Загальний обсяг правоздатності такого суб`єкта податкових відносин, як «контролюючий орган», визначено положеннями ст. 41 Податкового кодексу України. Зміст функцій контролю цих органів визначено положеннями ст. 61 Податкового кодексу України.

Службовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області 31.01.2019 року була проведена фактична перевірка господарської одиниці крамниця «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташована за адресою Донецька область, АДРЕСА_1 , за період діяльності з 01.01.2018 року по 09.02.2019 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій, вимог інших законодавчих актів, контроль за якими покладено на органи фіскальної служби.

За результатами проведеної перевірки було складено акт № 36/05/99/14/05/ від 08.02.2019 року.

На підставі вказаного акту посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № , яким встановлено правопорушення п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, визначено суму штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн., № , яким встановлено правопорушення п. 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», визначено суму штрафних санкцій у розмірі 37307,58 грн., № , яким встановлено правопорушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спрут етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці у невизначених для цього місцях торгівлі, визначено суму штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Кодексу.

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Приписами пп. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитись у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2019 року за результатами провадженої відповідачем перевірки було складено Акт № 36/05/99/14/05/, який під особистий підпис був вручений ФОП ОСОБА_2 .

Отже, відносно податкового повідомлення - рішення № 5 від 26.02.2019 року, суд зазначає наступне.

Під час проведення посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області на підставі наказу від 31.01.2019 року № 173, перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1, працівникам ДФС в межах фактичної перевірки були надані наступні документи: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; реєстраційне посвідчення на РРО № ; довідка про опломбування РРО № 1758/3375 від 18.09.2018 року; книги обліку розрахункових операцій на РРО № З/3 № Р /4 ; розрахункова книжка № Р/1 ; ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 0584/03/11/2018/00333 від 11.09.2018 року та алкогольними напоями № 0584/03/08/2018/00329 від 11.09.2018 року; трудовий договір з працівником № 2 від 19.10.2018 року.

06 лютого 2019 року працівниками ДФС позивачу було надано лист «додаток № 1 від 06.02.2019 року», в якому було зазначено перелік документів, що необхідно надати до фактичної перевірки, з посиланням на ст. 20 та ст. 85 Податкового кодексу України, а саме: журнал обліку доходів фізичної особи - підприємця; накладні; товарно - транспортні накладні на реалізує мий товар та інші документи, що підтверджують ведення обліку товарів.

Позивач не надав відповідачу вищевказані витребувані документи, про що надав відповідний лист до ГУ ДФС у Донецькій області від 08.02.2019 року, в якому зазначив про незаконність вимоги про витребування таких документів в рамках цієї перевірки.

Суд зазначає, що відповідно до Наказу заступника начальника ГУ ДФС у Донецькій області від 31.01.2019 року № 173, фактична перевірка ФОП ОСОБА_3 проводиться з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спрут, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій, вимог інших законодавчих актів, контроль за якими покладено на органи фіскальної служби.

Водночас, право контролюючого органу проводити перевірки правильності та повноти ведення журналу обліку доходів фізичної особи - підприємця; накладні, товарно - транспортні накладні на реалізує мий товар та інші документи, що підтверджують ведення обліку товарів є предметом документальної чи камеральної перевірок, а не фактичної, що була призначена наказом № 173 від 31.01.2019 року.

Відповідно до п. 21.1.1 ст. 21 Податкового кодексу України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до п. 85.1 ст. 85 Податкового кодексу України, забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи вищевикладене, та зазначаючи, що дотримання норм законодавства з питань ведення журналу обліку доходів фізичної особа - підприємця; накладні, товарно - транспортні накладні на реалізує мий товар та інші документи, що підтверджують ведення обліку товарів не є предметом фактичної перевірки, та з урахуванням того, що вимога щодо отримання цих документів виходить за межі фактичної перевірки, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Відносно податкового повідомлення - рішення № від 26.02.2019 року, відповідно до якого позивачу встановлено порушення п. 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 256/95-ВР від 06.07.1995 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідальність за дане порушення щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи та громадяни притягують до відповідальності згідно чинного законодавства а саме за оптову і роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до ПК України.

08 лютого 2019 року головним державним ревізором - інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Донецькій області ОСОБА_4 було вручено позивачу протокол про адміністративне правопорушення № 85 від 08.02.2019 року. Зазначеним протоколом встановлено порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

25 лютого 2019 року Приморським районним судом м. Маріуполя була ухвалена Постанова по справі № 266/785/19, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вищезазначеної постанови суду, докази, які були надані податковим органом не підтверджують провину ФОП ОСОБА_5 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вказаної реалізації, з фото таблиці неможливо встановити, в якому саме магазині проходила фотозйомка, від цього Приморський районний суд м. Маріуполя поставив під сумнів акт перевірки від 08.02.2019 року, оскільки неможливо встановити, чи дійсно саме ФОП ОСОБА_5 порушив порядок проведення розрахункових операцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, податкове повідомлення рішення № від 26.02.2019 року таким, що підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 26.02.2019 року, яким встановлено правопорушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці у невизначених для цього місцях торгівлі, суд зазначає наступне.

Відповідно до акту перевірки 36/05/99/14/05/ від 08.02.2019 року, в ході перевірки встановлено, продаж алкогольних напоїв на розлив у невизначених для цього місцях торгівлі, а саме у крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, здійснюється реалізація сидру «Грейпфрут» на розлив у пластикову тару (бокал 0,5 л.) для споживання на місці.

Отже, на думку відповідача, позивач допустив порушення, передбачене статтею ч.6 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яким встановлена заборона щодо продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, який дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з абзацом десятим частини другої статті 17 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (пункт 22 Правил).

Зазначені норми законодавства встановлюють, що торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Зокрема, в акті жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на винос". Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, що цей продаж здійснювався саме в магазині за адресою АДРЕСА_1 .

Суд не погоджується з доводами відповідача, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт продажу позивачем сидру для його споживання на місці, оскільки підтверджено лише факт продажу алкогольного напою, проте не факт споживання його на місці реалізації. Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Під час перевірки посадовими особами не було встановлено факту продажу позивачем сидру на розлив саме для споживання на місці, а матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки позивач має відповідну ліцензію.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, до яких віднесено і сидр. Позивач має відповідну ліцензію, тому підстав для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. - не було.

Таким чином є недоведеним з боку відповідача належними доказами складу правопорушення передбаченого статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», та як наслідок відсутності підстав для застосування визначеного абзацом десятим частини другої статті 17 цього Закону штрафної (фінансової) санкції у сумі у сумі 6800 грн.

Вищезазначена позиція відображена у Постанові Верховного Суду від 28.08.2018 року по справі № 806/1285/17 (адміністративне провадження № К/9901/32779/18).

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення № 5 від 26.02.2019 року є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства та повинно бути скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено, що він діяв у межах повноважень визначених законом, тому позов підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а спірні податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач зазначає, що загальна сума його витрат становить 10763 грн., з яких 5763,00 грн. - сплачений судовий збір (квитанції від 18 березня 2019 року №№ 19886115, 19886172,19886190); 2000 грн. - вартість складання позовної заяви; 600 грн. - складання відзиву на заперечення проти позову; 1200 грн. за участь представника позивача у судових засіданнях; 1200 грн. - компенсація витрат на відрядження за 2 судових засідання.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач надав до суду договір про правничу допомогу від 12.06.2018 року, укладений з адвокатським об`єднанням «ЮРКОНСАЛТИНГ», предметом якого є надання послуг з правового супроводження, представництва та захисту інтересів прав ОСОБА_2 в судах та органах державної влади, місцевого самоврядування та інших установах, підприємствах організаціях незалежно від форм власності.

Позивачем також надано Ордер Серії ДН № 009161 на надання безоплатної правової допомоги у судах усіх інстанцій та усіх юрисдикцій, органах ДВС.

Проте позивачем не надано розрахунку витрат на правову допомогу та підтвердження її сплати (квитанція тощо).

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено понесення витрат на правову допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає лише сума сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5763,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 26.02.2019 року № , № , № - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № головного управління ДФС у Донецькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № Головного управління ДФС у Донецькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № Головного управління ДФС у Донецькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на користь ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлена та проголошена у судовому засіданні 04 липня 2019 року.

Повний текст рішення виготовлений 09 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко