Справа № 824/662/19-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 липня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/662/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув адміністративний позов Головного управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

В С Т А Н О В И В:

11.06.2019 р. Головне управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 252910,27 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 р. позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальні частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

Зокрема, судом встановлено, що позовна заява подана позивачем без додержання вимог ст. 160 та 161 КАС України, а саме в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на обставини, проте докази на їх підтвердження до суду не надав, а також не зазначив причини неможливості їх подання.

Копію ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 р. про залишення позовної заяви без руху надіслано за адресою вказаною позивачем в позовній заяві. Вказану ухвалу отримано позивачем 24.06.2019 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого повідомленнями про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог вказаної ухвали, позивач подав до суду позовну заяву у новій редакції, в якій просив стягнути з відповідача податковий борг на загальну суму 252910,27 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 р. позовну заяву у новій редакції, залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальні частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

Із змісту ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 р. видно, що позовна заява у новій редакції подана позивачем без додержання вимог ст. 160 та 161 КАС України. Зокрема, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на обставини, проте докази на їх підтвердження до суду не надав, а також не зазначив причини неможливості їх подання.

Так, позивачем не додано до позовної заяви наступні докази: податкове повідомлення - рішення форми Ф від 02.01.2019 р. № 3814 в сумі 74839,87 грн, а також докази направлення та вручення вказаного рішення відповідачу.

Копію ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 р. про залишення позовної заяви без руху надіслано за адресою вказаною позивачем в позовній заяві.

Вказану ухвалу отримано позивачем 05.07.2019 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 р., позивач подав 10.07.2019 р. до суду клопотання про долучення документів, а саме податкові повідомлення-рішення від 06.12.2018 р. № 147812/16-5607-2412, № 147813/16-5607-2412, № 147814/16-5607-2412, № 147815/16-5607-2412, № 147816/16-5607-2412, № 147817/16-5607-2412, № 147818/16-5607-2412, № 147819/16-5607-2412.

Перевіривши виконання позивачем вимог ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 р. щодо усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, суд вважає, що наявні підстави для повернення позивачеві позовної заяви.

З поданого позивачем клопотання не вбачається усунення недоліків зазначених в ухвалі Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 р., а також воно не містить доказів на підтвердження реальної неспроможність виконання вказаної ухвали.

Зокрема, в клопотанні позивач вказує, що податкове повідомлення - рішення форми Ф № 3814/24-13-56-07 від 02.01.2019 р. є службовим документом, який відображений в інтегрованій картці платника (ІПК) та сформований на підставі податкових повідомлень-рішень від 06.12.2018 р. № 147812/16-5607-2412, № 147813/16-5607-2412, № 147814/16-5607-2412, № 147815/16-5607-2412, № 147816/16-5607-2412, № 147817/16-5607-2412, № 147818/16-5607-2412, № 147819/16-5607-2412.

Водночас, суд констатує, що до клопотання позивач не додав податкове повідомлення - рішення форми Ф від 02.01.2019 р. № 3814 та податкове повідомлення - рішення форми Ф № 3814/24-13-56-07 від 02.01.2019 р., яке є службовим документом, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, а також не зазначив причини неможливості їх подання.

Крім того, суд зазначає, що позивач не виконав вимоги ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 р. в частині подання до суду доказів направлення та вручення відповідачу податкового повідомлення - рішення форми Ф від 02.01.2019 р. № 3814.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у строк встановлений судом, позивач недоліки зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху не усунув.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк, визначений судом, відтак позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" (Заява № 28924/04) 13.01.2011 р. ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 р. у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A N 18)".

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 р. у справі "Наталія Михайленко проти України", яке 30.08.2013 р. набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

В рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 р. (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, а останній не усунув недоліки позовної заяви у строк визначений судом та не продемонстрував готовність брати участь на цьому етапі розгляду її справи, тому логічним є застосування до нього передбачених законодавством наслідків повернення позовної заяви.

Крім того, суд зазначає, що з метою повернення сплаченої суми судового збору позивач може звернутися до суду з відповідною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 169, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Головного управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано через Чернівецький окружний адміністративний суд до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Левицький В.К.