Справа № 0240/3713/18-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3713/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

04 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сушка О.О. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Тиховського М.О.

представника третьої особи - Присяжнюка В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (суддя Чернюк А.Ю.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Якушинецька сільська рада Вінницького району про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Якушинецька сільська рада Вінницького району з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 14.09.2018 року, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, яким відмовлено у наданні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею по 2,00 га на кожного із них окремо на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із урахуванням висновків суду викладених у судовому рішенні та прийняти рішення з урахуванням вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України та пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 у виді наказу, яким надати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 дозволи на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею по 2,00 га на кожного із них окремо на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили про безпідставність прийняття наказу відповідача від 14.09.2018 року яким їм було відмовлено в надані дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, з огляду на те, що визначена земельна ділянка є сформованою і її подальше виділення здійснюється лише на підставі нотаріально посвідченої згоди на поділ чи об`єднання земельної ділянки та згоди власника земельної ділянки.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року позовні вимоги позивача задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що наказом № 2-12150/15-18-СГ відмовлено позивачам у наданні дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок орієнтовною площею по 2,00 га кожному із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства із підстав відсутності подачі повного пакету документів, необхідного для надання відповідного дозволу. При цьому, апелянт вважає вимогу позивачів щодо зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, втручанням у дискреційні повноваження.

Третьою особою подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідачу, в якому Якушинецька сільська рада просить суд залишити оскаржуване рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано обгрунтовану правову оцінку спору, що виник між сторонами.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Позивач, його представник та представник третьої особи в судовому засіданні заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги, посилаючись на безпідставність доводів апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.08.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися до головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із колективним клопотанням про видачу дозволу на розробку технічної документації з землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, державної власності, орієнтовною площею 2,00 га на кожного, з кадастровим номером НОМЕР_1 (земельний масив розміром 4,00 га, землі запасу) з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

За наслідками розгляду вказаного клопотання управлінням видано наказ від 14.09.2018 року № 2-12150/15-18-СГ про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Даний наказ винесений з огляду на те, що земельна ділянка на яку позивачі бажають отримати дозвіл є сформованою, її подальше виділення повинно здійснюватись лише на підставі нотаріально засвідченої згоди на поділ чи об`єднання земельної ділянки користувачів земельної ділянки та згоди власника земельної ділянки для земель державної власності органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем.

Зазначені вище обставини справи слугували підставою звернення позивачів до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню. Зокрема, на переконання суду, відповідач безпідставно відмовив позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Зокрема, відповідачем не мотивовано та не вказано, в чому полягає невідповідність місця розташування земельної ділянки, яку бажають отримати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Крім того судом встановлено, що про невідповідність місця розташування земельної ділянки, яку бажають отримати позивачі, відповідач зазначив у відзиві, проте посилань на такі підстави наказ № 2-12150/15-18-СГ від 14.09.2018 року не містить. Таким чином, за результатом розгляду справи, суд прийшов до висновку, що відмова у наданні дозволу на розроблення технічної документації, викладена у наказі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-12150/15-18-СГ, не ґрунтується на нормах закону, є протиправною та, відповідно, підлягає скасуванню.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховано висновки Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що викладені в постановах Верховного Суду від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15, від 11 квітня 2018 року у справі № 820/4757/17 та від 24 липня 2018 року у справі №806/2254/15.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,00 гектара.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року (далі - Положення №15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно до підпунктів 31, 50 пункту 4 Положення №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи, погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Пунктом 7 Положення №15 передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Оскільки спірні земельні ділянки належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Так, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Стаття 25 Закону України «Про землеустрій» визначає види документації із землеустрою, до яких, крім проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, належать, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Частиною другою статті 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини першої статті 123 Земельного кодексу України, надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Тобто, для розроблення технічної документації із землеустрою зацікавлена особа звертається до органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади щодо отримання дозволу.

Разом з тим слід врахувати, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як зазначалось вище, статтею 118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу, зокрема невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Так, судом встановлено, що в листі Головного управління Держгеокадастру № 12399/0-0.20-416/135-18 від 09.08.2018 року зазначено, що вказана земельна ділянка з кадастровим номером: НОМЕР_1 , площею 4,00 га, визначена та віднесена до земель історико-культурного призначення в технічній документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів на земельну частку (пай) в межах Ксаверівської сільської ради, яку в 2004 році виготовив Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, завданням якої було виготовлення схеми поділу та проект організації земельних часток (паїв) власникам сертифікатів.

Рішенням 12 сесії 7 скликання Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про питання передачі земельних ділянок сільського господарського призначення державної власності у комунальну власність від 16.02.2018 року було вирішено розглядати у кожному випадку окремо питання щодо погодження Головному управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області права розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі їх у користування або у власність шляхом прийняття радою відповідного рішення.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-17492/15-18-СГ від 21.12.2018 року, передано Якушинецькій сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 453,3361 га, які розташовані на території Якушинецької сільської об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області згідно з актом приймання-передачі.

Згідно додатку до акту прийому-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 21.02.2018 року вбачається, що цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , загальною площею 3,8247 га, визначається як землі сільськогосподарського призначення. Зазначене підтверджується також і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2019 року, згідно якого, цільове призначення зазначеної вище земельної ділянки визначається як землі сільськогосподарського призначення.

Крім того відповідно до наявних в матеріалах справи документів, які було витребувано з Архівного відділу Вінницької районної державної адміністрації, звкрема архівної довідки № 0-29/49 від 22.02.2019 року встановлено, що в реєстрі розпоряджень голови Вінницької районної державної адміністрації за 2004 рік відомостей про віднесення земельної ділянки площею 4,00 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходилась на території Ксаверівської сільської ради до історико-культурного призначення не виявлено.

Крім того, про невідповідність місця розташування земельної ділянки, яку бажають отримати позивачі, не зазначено в наказі № 2-12150/15-18-СГ від 14.09.2018 року відмовлено у наданні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Колегія суддів погоджується з висновком Вінницького окружного адміністративного суду, що оскаржувана відповідь не містить жодного обґрунтування (мотивації) на підтвердження того, з яких міркувань виходив відповідач при її наданні, крім цитування норми земельного кодексу.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що відмова у наданні дозволу на розроблення технічної документації, викладена у наказі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-12150/15-18-СГ, не ґрунтується на нормах закону, є протиправною та, відповідно, підлягає скасуванню.

І, як наслідок, апеляційний суд вважає обгрунтованою вимогу позивачів щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею по 2,00 га на кожного із них окремо на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлено з цього приводу у постанові від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15, в якій поміж іншого зазначено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, не доведено правомірність прийнятого наказу від 14.09.2018 року, яким відмовлено у наданні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею по 2,00 га на кожного із них окремо на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним критеріям рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року відповідає.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 липня 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Сушко О.О. Ватаманюк Р.В.