Справа № 1.380.2019.001309
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001309
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

04 липня 2019 року

10 год. 42 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й-Д.М., відповідача Щебеля А.І. , розглянув у відкритому судовому засіданні питання про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до міського голови міста Миколаєва Щебеля Андрія Івановича ( 81600 , Львівська область , м. Миколаїв, вул. Шептицького, 82) третя особа: Миколаївська міська рада Львівської області (81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Болоня, 27), про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до міського голови міста Миколаєва Щебеля Андрія Івановича, в якому просив:

визнати неправомірними дії відповідача щодо підписання договору на вивезення сміття з ТОВ «Інвестиційна компанія «Екотех»;

визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів для збереження навколишнього середовища та безпеки жителів міста Миколаєва;

визнати неправомірними дії щодо невключення до порядку денного сесії Миколаївської міської ради 31.01.2019 проекту рішення «Про дострокове припинення повноважень міського голови»;

зобов`язати відповідача включити до порядку денного проект рішення «Про дострокове припинення повноважень міського голови» після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач зазначив, що він є депутатом Миколаївської міської ради та представником інтересів територіальної громади м. Миколаїв, до нього неодноразово звертались мешканці м. Миколаїв щодо сміттєзвалища, облаштованого на території міста Миколаїв. Скарги людей мають місце через погіршення умов їх проживання внаслідок бездіяльності, допущеної відповідачем. Разом з тим, намагаючись вжити заходів внаслідок таких протиправних дій, у тому числі, у спосіб намагань включити у порядок денний проект рішення про дострокове припинення повноважень відповідача, внаслідок протиправних дій міського голови таке до порядку денного Миколаївської міської ради включене не було. З огляду на наведене позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 26.03.2019 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

09.04.2019 за вх. № 12101 від позивача надійшло доповнення до позовної заяви та за вх. № 12109 заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 15.04.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, залучено до участі в справі третю особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Миколаївську міську раду Львівської області

В судове засідання позивач не прибув, явки уповноваженого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає, що неявка в судове засідання позивача, який належним чином про нього повідомлений не перешкоджає розгляду справи по суті.

Окрім поданої раніше за вх. № 18072 від 24.05.2019 відповіді на відзив позивач також подав додаткові пояснення від 03.07.2019 за вх. № 23255, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вх. № 16196 від 13.05.2019. Зокрема зазначив, що він, як міський голова м. Миколаєва та представник інтересів Миколаївської міської ради протягом всього часу перебування на вказаній посаді не підписував жодного договору на вивезення сміття з ТОВ «Інвестиційна компанія «Екотех». Щодо невключення зазначеного позивачем проекту рішення до порядку денного, зазначає, що депутатською комісією з питань регламенту, депутатської етики та законності винесено рекомендацію про відсутність підстав для включення даного питання до розгляду в порядок денний сесії ради.

Зважаючи на вищенаведене, вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Третьою особою явки уповноваженого представника не забезпечено, хоча така була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду. Щодо позову надала письмові пояснення за вх. № 22701 від 01.07.2019, в яких зазначено, що заявлені позовні вимоги стосовно начебто допущених міським головою неправомірних дій та бездіяльності не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами, не обґрунтовані посиланням на порушення конкретних прав позивача у спірних правовідносинах.

Вказує на те, що ОСОБА_2 звернувся до суду як депутат Миколаївської міської ради та представник інтересів територіальної громади міста Миколаєва, обґрунтовуючи своє право на таке звернення нормами статей 2, 11, 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Вважає, що позивач як депутат не має повноважень звертатися до суду з позовною заявою в інтересах громади. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав пояснення відповідача, з`ясував фактичні обставини справи, відповідні їм правовідносини, встановив таке.

Рішенням Миколаївської міської ради від 30.03.207 № 39 погоджено в.о. директора МКП «Житлово-комунальне управління» Міськів І . У. провести перемовини з ТОВ «Інвестиційна компанія «Екотех» щодо визначення договірних умов по реалізації інвестиційних зобов`язань з метою впорядкування стану полігону твердих побутових відходів. За підсумками проведених перемовин та за умови погодження створеною згідно цього рішення комісією договірних умов дозволити в рамках чинного законодавства укладення МКП «Житлово-комунальне управління» договору із ТОВ «Інвестиційна компанія «Екотех». З метою супроводу та контролю за визначенням договірних умов між МКП «Житлово-комунальне управління» і ТОВ «Інвестиційна компанія «Екотех» створено відповідну комісію.

В подальшому, за твердженням позивача, між ТОВ «Інвестиційна компанія «Екотех» та Миколаївською міською радою укладено договір щодо вивезення сміття.

ДУ «Львівським обласним лабораторним центром МОЗ України» (Миколаївським міськміжрайонним відділом) здійснювався аналіз епідемічної ситуації та було визначено фактори ймовірного ризику на здоров`я людей та на засіданні колегії Миколаївської районної державної адміністрації міському голові міста Миколаєва було рекомендовано обстежити прибудинкові території на предмет дотримання санітарних норм відстань від ймовірних джерел забруднення.

У зв`язку з відсутністю належного реагування відповідача на вказані обставини, 02.01.2019 до Миколаївської міської ради Львівської області подано проект рішення «Про дострокове припинення повноважень міського голови» відповідно до Регламенту Миколаївської міської ради 7 скликання.

Разом із проектом рішення подано колективне звернення депутатів Миколаївської міської ради ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із зазначенням обґрунтування необхідності дострокового припинення повноважень міського голови міста Миколаєва з покликанням на неправомірні дії мера та порушення норм закону, допущені ним при виконанні своїх повноважень (а.с. 123-127).

Проект рішення «Про дострокове припинення повноважень міського голови» проходив візування юриста та постійної комісії з питань регламенту, депутатської етики та законності і у зв`язку з негативним висновком комісії вказаний проект рішення не був включений в порядок денний 49-ої чергової сесії Миколаївської міської ради.

Вважаючи зазначені такі дії відповідача протиправними, депутат Миколаївської міської ради ОСОБА_2. звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України, тут і далі - у редакції, чинній на час розгляду справи судами).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (частина перша статті 4 КАС).

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 2 ст. 4. та п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Наведені норми узгоджуються з положеннями ст. 2, 4 та 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Помилковим є застосування ст. 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) та поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Таким чином, на вирішення адміністративного суду може бути переданий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Разом з тим, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і відповідно не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З матеріалів справи вбачається, що всі заявлені позовні вимоги випливають з неправомірності, на думку позивача, укладення відповідачем договору на вивезення сміття з ТОВ «Інвестиційна компанія «Екотех».

При цьому суд зауважує, що з моменту укладення такого договору адміністративні відносини між цими суб`єктами припиняються та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні не адміністративним, а цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За таких обставин, в даному випадку міський голова Миколаєва не діяв як суб`єкт владних повноважень, оскільки після укладення договору з ТОВ «Інвестиційна компанія «Екотех» виникли приватноправові відносини, а тому вирішення цього спору у цій частині належить до юрисдикції цивільних судів, а не адміністративних.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_2 своє право на звернення до суду обґрунтовує тим, що є представником інтересів територіальної громади м. Миколаїв з огляду на норми Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», Закону України «Про місцеве самоврядування» та Конституції України. Вважає, що має право звертатися до суду відповідно до статті 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», відповідно до якої при здійсненні депутатських повноважень має право вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Суд вважає, що доводи позивача в частині наявного права на звернення до суду з таким позовом є помилковим з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до п. 8 ч. 1 статті 4 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Правовий статус депутата місцевої ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, законами України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», та від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад», відповідно до положень яких депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

Норми Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не наділяють депутата місцевої ради правом на звернення до суду в інтересах територіальної громади, як помилково зазначав позивач.

Отже, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу, як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 803/413/18.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

В силу ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. У зв`язку з відсутністю такого клопотання, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 243, 248, 256, 294 , пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

у х в а л и в:

1. Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до міського голови міста Миколаєва Щебеля Андрія Івановича ( 81600 , Львівська область , м. Миколаїв, вул. Шептицького, 82) третя особа: Миколаївська міська рада Львівської області (81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Болоня, 27), про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - закрити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний 09.07.2019

Суддя Качур Р.П.