Справа № 160/1668/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1668/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Новошицька О.О.,

за участю сторін (представників): представник відповідача Крупій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року (суддя 1-ї інстанції РябчукО.С.) у справі №160/1668/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №С-13604 від 09.04.2018 р. про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але в розмірі не меншому, ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 09.10.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є громадянкою України, до листопада 2001 року ОСОБА_1 проживала в м. Миколаєві, та надалі виїхала до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку в посольстві України в державі Ізраїль. 09 жовтня 2014 року позивач через свого представника звернулась до пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії за віком. Рішенням від 20.10.2017 р. №51 було відмовлено у призначенні пенсії, що в подальшому було оскаржено позивачем в судовому порядку. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 р. по справі №208/6728/17рішення пенсійного фонду від 20.10.2017 р. №51 скасовано та зобов`язано пенсійний фонд повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областівід 09.04.2018 р. №С-13604 знову відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його незаконним. Проживання в Ізраїлі не позбавляє позивача на призначення пенсії за віком. Відповідний висновок зроблений Конституційним судом у рішенні № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р., яким визнано неконституційними положення п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому відмова відповідача у призначенні пенсії за віком за наявності всіх передбачених законом умов для такого призначення є безпідставною та такою, що суперечить положенням чинного законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №С-13604 від 09.04.2018 р. про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але в розмірі не меншому, ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 09.10.2017 р.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано неподання позивачем оригіналів документів та не всіх документів, визначених законодавством, а також не враховано, що позивач не проживала на території області, а до виїзду за кордон проживала у Миколаївській області.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, до листопада 2001 р. мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , працювала на території України та виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.14).

Рішенням Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.10.2017 р. №51 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі №208/6728/17зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

За результатом повторного розгляду заяви від 09.10.2017р. та на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі №208/6728/17 відповідачем винесено оспорюване у даній справі рішення №С-13604 від 09 квітня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком (а.с.13).

В обґрунтування підстав відмови у призначенні пенсії за віком відповідачем в рішенні зазначено, що документи, передбачені п. 2.22 Порядку №22-1 щодо підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України ОСОБА_1 не надано, термін дії закордонного паспорта ОСОБА_1 подовжено до 30.07.2018 р.; в заяві про призначення пенсії від 09.10.2017 р. зазначено " ОСОБА_1 ", втім згідно із паспортом - " ОСОБА_1 ", в копії трудової книжки міститься закреслення прізвища " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ", проте свідоцтво про шлюб не надавалось, тому відсутні підстави враховувати дані такої трудової книжки, інших документів на підтвердження трудового стажу не надано; згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 не має право на призначення пенсії за віком через відсутність страхового стажу; також не надано оригінали трудової книжки, диплома, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дітей, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Не погодившись з такою відмовою, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача, допущена останнім при відмові в призначенні пенсії за віком позивачу у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих місце проживання останнього в Україні на законних підставах, суперечить приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Камянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області припинене на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 року №821 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» у зв`язку з приєднанням до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.14).

До заяви подані копії документів.

За результатом повторного розгляду заяви від 09.10.2017р. та на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі №208/6728/17 відповідачем винесено оспорюване у даній справі рішення №С-13604 від 09 квітня 2018 року про відмову у призначенні пенсії за віком (а.с.13).

В обґрунтування підстав відмови у призначенні пенсії за віком відповідачем в рішенні зазначено, що документи, передбачені п. 2.22 Порядку №22-1 щодо підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України ОСОБА_1 не надано, термін дії закордонного паспорта ОСОБА_1 подовжено до 30.07.2018 р.; в заяві про призначення пенсії від 09.10.2017 р. зазначено " ОСОБА_1 ", втім згідно із паспортом - " ОСОБА_1 ", в копії трудової книжки міститься закреслення прізвища " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ", проте свідоцтво про шлюб не надавалось, тому відсутні підстави враховувати дані такої трудової книжки, інших документів на підтвердження трудового стажу не надано; згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 не має право на призначення пенсії за віком через відсутність страхового стажу; також не надано оригінали трудової книжки, диплома, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дітей, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Судом апеляційної інстанції була витребувана пенсійна справа позивача для огляду, копія долучена до матеріалів справи.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Отже, враховуючи викладене, позивач як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і правом на пенсійне забезпечення.

Таким чином, проживаючи в Ізраїлі як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (пункт 1).

За змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону № 1058-IV, відповідно до частин 1 якої заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1, пунктом 1.1 якого визначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу);

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи:

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з пунктом 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Згідно п. 2.23 вказаного Порядку №22-1, Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Спірним є питанням відмови у призначенні пенсії через не надання особою оригіналів документів для звіряння їх копій, не надання всіх документів передбачених Порядком №22-1.

Як зазначено вище, представником позивача надано відповідачу разом із заявою про призначення пенсії за віком копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон та копії документів, зазначених у заяві (а.с.14).

Позивач як громадянин України жодним чином не обмежена у праві на пенсійне забезпечення в України.

Судом встановлено та не спростовано матеріалами справи, що позивач при зверненні до органу пенсійного фонду надав незавірені належним чином копії паспорту; копії трудової книжки; не надано для звіряння оригінали довіреності представника, що подає заяву; паспорта позивача; диплом; трудової книжки; свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дітей, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Зазначене підтверджено оглядом пенсійної справи позивача в суді апеляційної інстанції.

Отже позивач можу звернутись до пенсійного органу через представника, проте такий повинен, при зверненні до органів, що призначають та виплачують пенсію, повинен наряду з іншими громадянами України дотримуватися приписів діючого законодавства щодо подання необхідних документів для призначення пенсії.

Оскільки позивачем не дотримано норм Порядку № 22-1 щодо подання необхідних документів для призначення пенсії, відповідачем обґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

Також колегія суддів вважає слушними доводи відповідача щодо недодержання позивачем норм постанови Пенсійного фонду України «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» від 14 грудня 2015 року № 25-1, зареєстрованої в І Міністерстві юстиції України 28 грудня 2015 року за № 1645/2809 при зверненні до органу пенсійного фонду про призначення пенсії, проте такі не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки недодержання норм вказаної постанови, не були підставою для прийняття оскарженого рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі №160/1668/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій - скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повне судове рішення складено 09 липня 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва