Справа № 127/33402/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/33402/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

09 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Моніча Б.С. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (суддя Дончик В.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

28.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, у якому просив зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум з 01.01.2008 року до 31.12.2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що є дитиною війни, а відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду за період з 01.01.2008 року по 28.06.2018 року.

В іншій частині, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року року позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці з 02.10.2003 року та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 . Позивач має статус «Дитина війни», про що свідчить посвідчення Всеукраїнської громадської організації «Захист дітей війни» НОМЕР_2 від 28.09.2005 року.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, як «дитині війни», однак, у відповідь листом №4120/11322/05 від 06.12.2018 року відповідач повідомив ОСОБА_1 , що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення", якою визначено твердий розмір підвищення дітям війни, встановленого статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - 66,43 грн.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для нарахування та виплати позивачеві за спірний період щомісячної доплати до пенсії, як "дитині війни", виходячи з розміру 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, правовий статус дітей війни і основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені Законом України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-IV від 18.11.2004 року (Закон №2195).

Відповідно до ст. 2 Закону №2195 державні соціальні гарантії дітям війни встановлюються з метою визнання на державному рівні важкого життєвого шляху громадян України, чиє дитинство збіглося з роками Другої світової війни та надання дітям війни соціальної підтримки.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону №2195 дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Реалізація визначеної законом компетенції Кабінету Міністрів України визначена в абз. 1 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (в діючий редакції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112), згідно з яким встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66 грн. 43 коп.

З аналізу наведених норм вбачається, що Кабінетом Міністрів України, на виконання вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в межах соціально-економічних можливостей держави, установлено у зазначеному розмірі підвищення дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «;Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що дітям війни до пенсії виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, який у оскаржуваний позивачем період з 2015 року по 2018 рік складає 66,43 грн., апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач відмовляючи у виплаті позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком діяло в межах своїх повноважень та на підставі діючого законодавства України. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а відповідач, здійснюючи нарахування та виплати позивачу у визначеному Кабінетом Міністрів Україні розмірі, діяв в межах та у порядку, визначеному законодавством.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Моніч Б.С. Ватаманюк Р.В.