Справа № 480/1618/19
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2019 р. Справа № 480/1618/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - І.С. Іуткіної,
представника позивача - С.Є. Рижова,
представника відповідача - В.М. Школьного,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№56)" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 56)" в своєму позові просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами планової документальної виїзної перевірки позивача, проведеної ГУ ДФС у Сумській області прийнято вищевказані спірні рішення. Підставами для їх прийняття став висновок контролюючого органу, зазначений в акті перевірки від 15.02.2019 № 179/18-28-13-04/8680750/11, відповідно до якого позивачем занижено чистий оподатковуваний дохід за період, що перевірявся, а саме за 2015-2018 роки, не включено до податкового розрахунку форми "1-ДФ" суми доходу, нарахованого особам засудженим до позбавлення волі за ознаками доходу "102", порушено граничні строки сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору під виплачену заробітну плату засудженим, несвоєчасно подано звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення за квітень 2017 року.
Однак позивач зазначає, що ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 56)" не є роботодавцем для засуджених, не укладає строкові трудові договори з ними, оскільки таке право надано Кримінально-виконавчим кодексом України виключно державній установі, а тому в розумінні вимог ст. 18, п. 54.2 ст. 54, ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПК України не може бути податковим агентом осіб, засуджених до позбавлення волі, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивач не є платником єдиного внеску. Враховуючи вищевикладене, у нього відсутній обов`язок сплати єдиного внеску за засуджених, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, а отже і відсутні підстави для донарахування єдиного внеску. Також відсутні підстави для донарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та застосування пені і штрафних санкцій стосовно ДП "Підприємство ДКВС України (№ 56)".
Ухвалою суду від 13.05.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.
Ухвалою суду від 28.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник ГУ ДФС у Сумській області в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що ГУ ДФС у Сумській області була проведена документальна планова позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.10.2015 по 30.09.2018 та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 15.02.2019 № 179/18-28-13-04/8680750/11.
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового та іншого законодавства, в тому числі:
- підпункту "б" пункту 176.2 ст. 176 ПК України, а саме не включення до податкового розрахунку форми "1-ДФ" в періоді з 01.10.2015 по 30.09.2018 сум доходу, нарахованого особам, засудженим до позбавлення волі за ознакою доходу "102";
- пункту 31.3. ст. 31, підпункту 33.1 ст. 33, пункту 54.2. ст. 54,
підпункту 54.3.5. пункту 54.3. ст. 54, абз. 2 п. 57.1., ст. 57, пункту 176.2. ст. 176, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.4, підпункту 168.1.5 п. 168.1 ст.168 ПК України, а саме несвоєчасна сплата до бюджету податку на доходи з фізичних осіб з заробітної плати працюючих та грошового забезпечення військовослужбовців за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, не перераховано до бюджету податку на доходи з фізичних осіб під виплачену заробітну плату працюючих та грошового забезпечення військовослужбовців;
- підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.4, підпункту 168.1.5 п.168.1 ст. 168, підпункту 1.2 пункту 16 прим 1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, а саме не своєчасне перераховання до бюджету військового збору з доходів у вигляді заробітної плати засуджених;
- пункту 2 ст. 6, ст. 8, пункту 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме заниження суми нарахованого єдиного внеску за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених;
- підпункту 4 п. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення за квітень 2017 року.
Вважає, що винесені податкові повідомлення-рішення є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС Украъни, суд визнає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити з огляду на наступне.
Судом встановлено, що з 21.01.2019 по 01.02.2019 ГУ ДФС у Сумській області була проведена планова виїзна перевірка ДП "Підприємство ДКВС України (№ 56)" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.10.2015 по 30.09.2018 та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.02.2019 № 179/18-28-13-04/8680750/11 (а.с. 14-29).
Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем:
1. вимог підпункту "б" пункту 176.2. ст. 176 ПК України, в результаті подання звітності форми 1 ДФ за IV квартал 2015 - III квартал 2018 з недостовірними даними;
3. підпункту 168.1.2, підпункту168.1.4, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 ст. 168, підпункту 1.2 пункту 16 прим 1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, у зв`язку з чим позивачем не своєчасно перераховано до бюджету військовий збір з доходи у вигляді заробітної плати засуджених на загальну суму 5290,42 грн. та не перерахування до бюджету військового збору при виплаті доходів у вигляді заробітної плати засудженим в сумі 204,11 грн. під виплачену заробітну плату станом на 30.09.2018, з урахуванням термінів, встановлених пункту 102.1 ст. 102 ПК України, на суму несвоєчасно сплаченого військового збору нарахована пеня в сумі 388,61 грн.;
4. пункту 2 ст. 6, ст. 8, пункту 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 ДП "Підприємство ДКВС України (№ 56)" занижено суму нарахованого єдиного внеску у розмірі 364885,18 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених;
5. підпункту 4 пункту 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" внаслідок несвоєчасного подання звіту про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення за квітень 2017 року.
На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Сумській області прийнято рішення (які є предметом розгляду даної справи) від 21.03.2019:
Підставою для прийняття вказаних рішень і донарахування суми податкових зобов`язань та застосування штрафних санкцій, є висновки податкового органу, викладені в акті перевірки.
Судом встановлено, що перевіркою повноти та своєчасності повідомлення податкових органів про суми виплачених доходів встановлено, що позивачем до Роменської ОДПІ надавалися податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ). Так, перевіркою дотримання ДП "Підприємством ДКВС України (№56)" встановленого порядку заповнення податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено не включення до податкового розрахунку форми "1-ДФ" в періоді з 01.10.2015 по 30.09.2018 сум доходу, нарахованого особам, засудженим до позбавлення волі за ознакою доходу "102"
Згідно зі ст. 67 Конституції кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.
Частиною першою ст. 50 Кримінального кодексу України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Частиною першою ст. 9 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі по тексту - КВК України) визначено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України.
Підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 ст. 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно підпункту 164.2.1 пункту 164.2 ст. 16 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
А відповідно до підпункту 164.2.18 пункту 164.2 ст. 16 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються також інші доходи, крім зазначених у ст. 165 цього Кодексу.
При цьому, згідно з пункту 169.1 ст. 169 ПК України платник податку на доходи фізичних осіб має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги.
Підпунктом 14.1.48 пункту 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що заробітна плата - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
Статтею 2 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) визначено, що державою забезпечується право громадян України на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи.
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша ст. 21 КЗпП).
Частиною першою ст. 118 КВК України встановлено, що засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії.
Згідно з частиною першою ст. 120 КВК України праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань.
Відповідно до підпункту 6 пункту 2 ст. 13 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" 23.06.2005 № 2713-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, трудові відносини засуджених регулюються законодавством про працю з урахуванням вимог кримінально-виконавчого законодавства.
Інструкцією "З оплати праці засуджених до обмеження та позбавлення волі", затвердженої наказом № 191 Державного Департаменту України з питань виконання покарань 04.10.2004, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.10.2004 за № 1328/9927 (далі - Інструкція № 191), встановлено, що засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я, спеціальність.
Засуджені залучаються до праці на підприємствах або в майстернях (далі - підприємства) установ, а також на державних або інших форм власності підприємствах на підставі укладених письмових угод між установою та замовником за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції (підпункт 1.2 пункту 1).
Засуджені до обмеження волі залучаються до праці на виробництві (підприємствах або в майстернях) виправних центрів або на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності на підставі укладених письмових угод між установою та замовником за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою (підпункт 1.1 пункту 1). При цьому праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу.
Підпунктом 4.1 п. 4 цієї Інструкції визначено, що із заробітної плати, отриманих пенсій та інших доходів засуджених здійснюються утримання відповідно до законодавства з дотриманням такої черговості: податок на доходи фізичних осіб (крім сум отриманих пенсій); аліменти; вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг (крім вартості спецодягу і спецхарчування); за виконавчими листами на користь громадян; за виконавчими листами на користь юридичних осіб; відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання.
Згідно з пунктом 164.6 ст. 164 ПК України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.
На підставі викладеного, суд визнає, що доводи представника позивача щодо звільнення засуджених до позбавлення волі від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є безпідставними, оскільки заробітна плата осіб, засуджених до позбавлення волі, не відповідає визначенню заробітної плати в розумінні ПК України, і зазначені особи не є найманими працівниками відповідно до чинного трудового законодавства, тому підстави до застосування податкової соціальної пільги до їхніх доходів відсутні, а тому зазначені доходи оподатковуються на загальних підставах, як інші доходи, за ставками, встановленими п. 167.1 ст. 167 ПК України.
Згідно з підпункту "б" пункту 176.2 ст. 176 ПК України вищезазначені доходи, отримані платниками податку, відображаються податковим агентом у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за ознакою доходу "127" - "Інші доходи" відповідно до затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів України № 49 від 21.01.2014 "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку".
Згідно п. 176.2. ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Згідно пункту 1.3. Порядку, його дія поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодекс), до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, а також військовий збір, передбачений пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу.
Відповідно до ст. 18 ПК України, податковий агент - особа, на яку покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені для платників податків
Згідно з пунктом 54.2 статті 54 ПК України, грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою; встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.
Згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України, дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
Згідно п. 176.2. ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок....".
Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримати податок із суми такого доходу за його рахунок.
Перевіркою правильності обчислення військового збору, ДП "Підприємство ДКВС України (№ 56)" при виплаті доходів у вигляді заробітної плати засудженим в періоді з 01.10.2015 по 30.09.2018 встановлено не перерахування військового збору при виплаті доходів у вигляді заробітної плати засудженим у строки, передбачені ПК України в сумі 4774,45 грн. та не перерахування до бюджету військового збору при виплаті доходів у вигляді заробітної плати засудженим в сумі 277,95 грн. під виплачену заробітну плату станом на 30.09.2018.
Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України встановлено військовий збір, платниками якого є, зокрема, - податковий агент.
Ставка збору відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України складає 1,5 відсотки об`єкта оподаткування.
Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Кодексу загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
ДП "ДКВС України (№ 56") виступав податковим агентом відносно осіб, засуджених до позбавлення волі при виплаті їм доходів у вигляді заробітної плати.
Враховуючи вищевикладене, суд визнає, що відвідачем доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, а тому відсутні підстави для їх скасування.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№56)" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 08.07.2019.

Суддя М.М. Шаповал