Справа № 200/5843/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р. Справа№200/5843/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29.12.2018 року про відмову в призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 29.11.2018 року №5277 із зарахуванням до страхового стажу період навчання з 01.09.1989 р. по 23.06.1994 року в Донецькому національному технічному університеті.

Ухвалою від 06 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви, шляхом оформлення позовної заяви відповідно до вимог статті 160 КАС України.

На виконання зазначеної ухвали суду, позивачем до суду надано примірники уточненої позовної заяви для суду та відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами статті 263 КАС України в спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача копію пенсійної справи позивача. Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду залишено без задоволення, враховуючи те, що позов подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законодавством.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що звернувся 29.11.2018 року до відповідача із заявою №5277 про призначення пенсії згідно ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI. 23 квітня 2019 року позивач отримав рішення про відмову в призначення пенсії від 29.12.2018 року на підставі відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії. Згідно оскаржуваного рішення до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1989 по 23.06.1994 року в Донецькому державному технічному університеті, оскільки в прізвищі допущена помилка та не надані підтверджуючі документи. Позивач отримав в Донецькому національному технічному університеті довідку про підтвердження факту навчання у період з 01.09.1989 по 23.06.1994 року та отримання позивачем диплому НОМЕР_2 від 23.06.1994 року. Вважає вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що позивач 29.11.2018 року звернувся із письмовою заявою про призначення пенсії, зазначив, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1989 по 23.06.1994 року в Державному технічному університеті, оскільки в прізвищі допущена помилка в дипломі, а саме вказано « ОСОБА_2 », а згідно паспортних даних «Щемелев» та не надані підтверджуючі документи. Також зазначив, що факт належності диплома необхідно встановлювати в порядку цивільного судочинства. За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки на момент звернення 29.11.2018 року не має необхідного страхового стажу.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, та особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI /а.с. 5-6/.

Відповідач Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 29.11.2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою Про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до якої просив призначити йому пенсію.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до зазначеної заяви позивачем для призначення пенсії управлінню також надані наступні документи: виписка з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності, заява про призначення, копія паспорту та ідентифікаційного коду; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 14636 від 23.11.2018 року; трудова книжка НОМЕР_3 від 08.06.1991 р. з копією, копія диплома та виписка про навчання серії НОМЕР_4 004900 від 23.06.1994 року, архівні довідки видані Селидівською міською радою «архівний відділ» №07-08/304, 07-08/305 від 28.11.2018.

Відповідно до даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 навчався в Донецьком державному технічному університеті у період з 01.09.1989 по 31.07.1994 року /а.с. 16/

Відповідно до Диплому НОМЕР_5 зазначено, що ОСОБА_1 закінчив Донецький державний технічний університет за спеціальністю Шахтне та підземне будівництво. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 23.06.1994 року ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію спеціаліста гірничий інженер-будівельник /а.с.9/.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка за №10 від 24.04.2019 року, видана Першим проректором Донецького національного технічного університету про підтвердження факту навчання позивача у Донецькому державному технічному університеті у період з 01.09.1989 по 31.07.1994 року. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 23.06.1994 року позивачу присвоєно кваліфікацію спеціаліста «гірничого інженера-будівельника», на підставі чого йому видано Диплом спеціаліста Серія НОМЕР_2 від 23.06.1994 року, реєстраційний номер №81. Указом Президента України №591/2001 від 07.08.2001 року «Питання надання вищим навчальним закладам статусу національного, Донецькому державному технічному університету надано статус національного /а.с. 10/.

29 грудня 2018 року Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії /а.с.7/

Відповідно до рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29.12.2018 року встановлено, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1989 по 23.06.1994 року в Державному технічному університеті. За наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 складає 08 років 04 місяці 10 днів.

За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки на момент звернення 29.11.2018 року не має необхідного страхового стажу. Право виходу на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування набуде за умови наявності 11 років страхового стажу.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не врахування відповідачем для призначення пенсії періоду навчання в Донецькому державному технічному університеті у період з 01.09.1989 по 23.06.1994 року, відповідних відомостей диплому та даних трудової книжки, виданих Донецьким державним технічним університетом, через допущену помилку у прізвищі позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон від 09.07.2003 № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У законодавстві, що діяло до 1 січня 2004 року, зокрема, у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю та статті 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально- виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 29 липня 1993 року № 58 передбачено, що для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у пункті 2.16. цієї Інструкції.

Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів.

Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Згідно до вимог частинами 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як передбачено статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З урахуванням зазначеного, суд приймає як належний доказ довідку №10 від 24.04.2019 року, видану Донецьким національним технічним університетом.

Доказів, які б свідчили про недостовірність поданих позивачем документів на підтвердження факту навчання, відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим, на думку суду, вищенаведені документи безпідставно не взяті до уваги пенсійним органом для прийняття рішення про зарахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду його навчання в Донецькому державному технічному університеті.

Ураховуючи вищенаведені обставини, період навчання позивача з 01 вересня 1989 року по 23 червня 1994 року в Донецькому державному технічному університеті є періодом, який повинен бути зарахований до загального трудового стажу.

Водночас, суд зазначає, що невідповідність у написанні анкетних даних позивача в одній букві по - батькові та прізвищі, суд не може визнати обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу, оскільки належність диплому саме позивачу підтверджується в повному обсязі дослідженими судом доказами.

Стосовно посилань відповідача на те, що факт належності диплома повинен бути встановлений судом в порядку цивільного судочинства, суд зазначає наступне.

Факти, що мають юридичне значення це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно ч. 1 статті 315 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В розумінні ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» під правовстановлюючими документами слід розуміти документи, які підтверджують права певного суб`єкта на нерухоме майно та складений у порядку, передбаченому законодавством.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК, оскільки в даній справі судом не розглядається питання встановлення належності правовстановлюючих документів позивачу.

Враховуючи вищезазначені обставини, рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії позивачу є протиправними.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи всі зазначені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно положень статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29.12.2018 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2018 року №5277 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1989 по 23.06.1994 року в Донецькому національному технічному університеті, врахувавши висновки суду.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) 11 липня 2019 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 11 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова