Справа № 420/2341/19
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2341/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАСКО» (вул. Новосельського,40, м. Одеса, 65029) до Одеської митниці ДФС (вул. Івана та Юрія Лип,21-а, м. Одеса) про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БАСКО» (далі - ТОВ «БАСКО») звернулось до суду з адміністративним позовом (а.с.56-64) до Одеської митниці ДФС, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості товарів №UA500010/2019/000024/2 від 01.04.2019 року та визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA500010/2019/00110.

Позивач зазначив, що 29.03.2019 року він звернувся до Одеської митниці ДФС з митною декларацією № UA500030/2019/007666 щодо митного оформлення ввезеного на митну територію України товару: плити для підвісної стелі, виготовлені із скріплених між собою волокон мінерального походження та зв`язуючих речовин (крохмалю, перлиту та ін.) не армовані. Торгівельна марка відсутня, виробник: SHIJAZHUANG MEIDІYA IMPRT&EXPORT CO., LTD, країна виробництва - Китай (CN).

Одночасно з митною декларацією були надані передбачені ч.2 ст.53 МКУ документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.

У зв`язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 щодо можливого заниження митної вартості призначено перевірку документів та відомостей поданих ТОВ «БАСКО», внаслідок якої виявлено розбіжності в документах: - в сертифікаті якості від 24.01.2019 №DMDY18122401 вказаний інвойс №DMDY18122401, однак даний інвойс датований 25.01.2019 , тобто на момент створення сертифікату інвойс ще не існував; - в сертифікаті якості від 24.01.2019 р. №DMDY18122401 міститься печатка відправника SHIJAZHUANG MEID1YA IMPRT&EXPORT CO., LTD, а рахунок-фактура від 25.01.2019 №DMDY18122401, який вказано в даному сертифікаті завірено печаткою контрактоотримувача САВМ Trading; - відповідно до наданого контракту поставка товарів здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару.

29.03.2019 року ТОВ «БАСКО» подало пояснення щодо повідомлення митниці про зазначені розбіжності, в яких зазначив, що вони фактично відсутні та надав відповідні документи.

Відповідач зазначає в своєму рішенні про те, що згідно п. 2 ст. 53 МКУ , витребувані документи, які підтверджують митну вартість товарів декларантом не надано. Тому у нього виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення. Також митним органом при розгляді додатково наданих документів було встановлено що надана до митного оформлення копія експортної декларації країни відправлення № 19500306 від 23.01.2019 року не стосується даної зовнішньоекономічної поставки згідно контракту від 25.01.2019 №DMDY18122401. Втім з яких підстав митний орган дійшов таких висновків не зазначено та незрозуміло.

За результатами перевірки відповідачем прийняті оскаржувані рішення, які позивач вважає протиправними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання вимог ст.53 МКУ надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 цієї статті. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.4,5 ст. 58 МКУ.

Крім того, ТОВ «БАСКО» додатково подало запитувані митним органом документи, які обґрунтовано свідчать про ціну договору тому митну вартість товарів слід було визначати за першим методом. Доводи митного органу щодо розбіжностей не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який вплив це мало на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Щодо зазначених наявності, на думку Одеської митниці, розбіжностей у документах позивач зазначив, що в наданих до митниці поясненнях він висвітлив вказані питання.

В сертифікаті якості від 24.01.2019 №DMDY18122401 вказаний інвойс №DMDY 18122401, однак даний інвойс датований 25.01.2019, тобто на момент створення сертифікату інвойс ще не існував. ТОВ «БАСКО» в поясненнях від 29.03.2019 р. пояснив, що Інвойс поданий Одеській митниці разом із митною декларацією це інвойс між посередником САВМ Trading та ТОВ «БАСКО», він датований 25.01.2019 року. Сертифікат якості - документ, що видає виробник SHIJAZHUANG MEID1YA IMPRT&EXPORT CO., LTD. Тому в ньому стоїть дата взаємовідносин між виробником та посередником. Митниці разом із поясненнями надано договір між SHIJAZHUANG MEIDIYA IMPRT&EXPORT СО. LTD та САВМ Trading від 17.12.2018 р., інвойс від 24.12.2018 № DMDY18122401 на САВМ Trading, а також копію експортної декларації країни відправника, її переклад. Таким чином надумані митницею розбіжності не існували, а Позивачем було надано ґрунтовні пояснення з цього приводу та документи, що підтверджують ці пояснення.

Також позивач зазначає, що ст. 53 МК України гласить про те, що розбіжності в документах мають стосуватись числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Як розбіжності в даті на сертифікаті якості на товар можуть вплинути на митну вартість товару митний орган не пояснює. Таким чином, така розбіжність, навіть якщо вона і існує, вона не впливає на ціну товару а від так і на митну вартість, а тому не може бути підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.

Другою розбіжністю митниця вважає те, що в сертифікаті якості від 24.01.2019 р. №DMDY18122401 міститься печатка відправника SHIJAZHUANG MEIDIYA IMPRT&EXPORT CO., LTD а рахунок-фактура від 25.01.2019 №DMDY18122401, який вказано в даному сертифікаті завірено печаткою контрактоотримувача САВМ Trading

Позивач зазначає, що сертифікат якості видає Виробник товару, а не посередник, тому і печатка на цьому документі стоїть виробника SHIJAZHUANG MEIDIYA IMPRT&EXPORT CO., LTD. При цьому з наданих договору, інвойсу та митної декларації на експорт товару КНР чітко відслідковується реальне існування господарських правовідносин виробника та посередника САВМ Trading, у якого ТОВ «БАСКО» придбуває товар. Посередницька діяльність в сфері торгівлі не заборонена нормами міжнародного права. ТОВ «БАСКО» тривалий час співпрацює з САВМ Trading та придбуває через даного посередника товари різних виробників КНР. Позивач вважає, що розбіжності взагалі відсутні. ТОВ «БАСКО» 29.03.2019 року надало пояснення та документи.

Крім того, у відповідності до ст. 53 МКУ, сертифікат якості не міститься в переліку документів, на підставі яких визначається митна вартість товару. До того ж, сертифікат якості товару не містить жодного цифрового значення, на підставі якого митний орган міг би дійти висновку про невідповідність задекларованої вартості товару її дійсним показникам. Разом з цим, відповідно до Переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005№ 28, плити стелі, виготовлені з мінеральних волокон не армовані призначені для будівництва не містяться в переліку товарів, які мають проходити обов`язкову сертифікацію якості, тому ТОВ «БАСКО» подало даний документ факультативно.

Таким чином, наявність даного документа при митному товарі є факультативною, при виявлені нібито розбіжності не стосується числового значення ціни товару та жодним чином не впливає на визначення митним органом митної вартості товару, тому це не призвело до неправильного визначення вартості товару, по-друге, цей документ не встановлює як прямо, такі опосередковано, вартість товару.

З урахуванням вказаних доводів позивач вважає, що посилання Одеської митниці ДФС на вказані обставини як підставу для коригування митної вартості є такими, що грубо порушують вимоги ст. 53 МКУ.

Також у якості наявності розбіжностей митниця зазначила, що відповідно до наданого контракту поставка товарів здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті та додатку до нього, комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Позивач не згодний з наявністю вказаної розбіжності, оскільки відповідно до п. 8 ч.2 ст. 53 МКУ України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Але у п.п.2.1, 2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.0.2019 визначено, що умови поставки CFR,Одеса Україна, ціна товару включає в себе вартість пакування.

Відповідно до статті 8 Угоди, при визначенні митної вартості згідно з положеннями статті І до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортні товари, додається: (а) нижченаведене, якщо це понесено покупцем але не включено до ціни, фактично сплаченої за товари або яка підлягає сплаті.

За умовами поставки CFR відповідно до правил Інкотермс 2000 та 2010, продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в названий порт призначення, однак, ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміна CFR на продавця покладається обов`язок щодо митного очищення товару для експорту, придбання морського страхування на користь покупця. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Умови поставки за базисом CFR (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» не передбачають обов`язку страхування товару як постачальником так і покупцем. Морське страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення не здійснювалося, що підтверджується повідомленням САВМ Trading в вигляді відповіді на запит № 341, в якому зазначено, що страхування не здійснювалось а ні продавцем, а ні покупцем і Ризики покладено на Покупця

Ст. 53 МКУ встановлено, що документи зі страхування подаються лише у разі його здійснення, а тому відсутні розбіжності у поданих декларантом документах до Одеської митниці, що документи, подані позивачем для митного оформлення товарів, є достатніми та такими, що у своїй сукупності не викликають сумнів в достовірності наданої інформації та дають можливість визначити митну вартість шляхом застосування обраного декларантом основного методу за ціною договору.

Позивач зазначив, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач посилається на те, що на підставі аналізу баз даних ПІК «Інспектор» та ЄАІС ДФС ним встановлено, що рівень митної вартості товару №1 ЕМД UA500010/2019/00033794 від 19.02.2019 - 0.607 дол США/кг, ніж заявлено ТОВ «БАСКО» 0,52 дол США/кг.

Таку позицію митного органу не можливо вважати правомірною, оскільки формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

В письмових поясненнях на комерційну пропозицію виробника товару для САВМ Trading. Позивач посилається на офіційну інформацію розміщену на сайті виробника на якій наявні ціни виробника на товар, котрі коливаються від 1,05 до 2,49 доларів США за І кв. м., в залежності від товщини товару.

Митним органом не досліджено питання щодо якості та характеристик товару.

Відповідач у оскаржуваному рішенні не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем у рішенні про коригування митної вартості.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митним органом додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 24.04.2019 року позов залишений без руху та наданий строк для усунення недоліків (а.с.49-51).

Ухвалою суду від 10.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.2-4).

Ухвалою суду від 14.06.2019 року відмовлено Одеській митниці ДФС у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі №420/2341/19 (а.с.137-138).

Представник відповідача надав до суду відзив на позов (а.с.92-102), в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Наказом ДФС від 11.09.2015 № 689 затверджені Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України (далі - Методичні рекомендації № 689).

Пунктом 8 розділу 2 вказаних Методичних рекомендацій передбачено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин 3,4 ст.53 здійснює запит додаткових документів. У випадках передбачених ч.6 ст. 54 Кодексу та ч.1 ст. 55 Кодексу посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, рішення про коригування митної вартості товарів.

Під час митного контролю товарів за митною декларацією № 11А500010/2019/007666 від 29.03.2019 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення псу відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів, здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених ч.6 ст.54 МКУ - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, перевірки документів, поданих митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей підтверджуючих числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зокрема, в сертифікаті якості від 24.01.2019 №DMDY18122401 вказаний інвойс №DMDY 18122401, однак даний інвойс датований 25.01.2019, тобто на момент створення сертифікату інвойс ще не існував.

Представник відповідача зазначив, що встановлення митницею вказаного факту викликало сумніви у достовірності документів, наданих для підтвердження митної вартості, що виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 МКУ.

Також було встановлено, що в сертифікаті якості від 24.01.2019 № DMDY18122401 міститься печатка відправника SHIJAZHUANG MEIDIYA IMPRT&EXPORT CO., LTD, а рахунок-фактура (інвойс) від 25.01.2019 №DMDY18122401, яка вказана в сертифікаті завірено печаткою сторони зовнішньоекономічного контракту - "Cabm Trading"

Наявність розбіжностей у відомостях про особу, яка видала сертифікат якості та рахунок-фактуру (інвойс) викликало сумніви у достовірності документів, наданих для підтвердження митної вартості, що виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 МКУ.

Крім того, відповідно до наданого зовнішньоекономічного договору (контракту) поставка здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару.

Разом з тим, відповідно до ст. 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування; страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування.

Також п.8 ч.2 ст.53 МКУ документів, які підтверджують митну вартість товарів, віднесені страхові документи (якщо здійснювалося страхування), а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що зумовило необхідність запитувати в декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Під час розгляду додатково наданих документів встановлено, що надана до митного оформлення копія експортної митної декларації країни відправлення від 23.01.2019 №19500306 не стосується даної зовнішньоекономічної поставки згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.01.2019 року наданого для митного оформлення.

Отже, наданими додатково документами, виявлені розбіжності не спростовані, а також надані позивачем додаткові документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що в фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, декларантом надіслано лист від 01.04.2019, в якому повідомлено про те, що більше додаткові документи надаватися не будуть.

У відповідності до ч.2 ст. 55 МКУ Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості UА500010/2019/000024/2 від 01.04.2019.

Представник відповідача вважає, що у рішенні про коригування митної вартості наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також наведена інформація, що використовувалась митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номеру митної декларації - митна декларація від 19.02.2019 № UА 500010/2019/003794.

Одеською митницею ДФС видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи і товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА 500010/2019/00110 від 01.04.2019року роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних комерційного призначення.

Товар було випущено у вільний обіг за декларацією № UА 500010/2019/008010 від 03.04.2019 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.

Сплату різниці забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 11919,28 грн. шляхом внесення на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

Представник відповідача стверджує, що Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваних рішень діяла у відповідності до вимог законів їх нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «БАСКО».

Також у відзиві зазначено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн є завищеною. На підставі ч.5,6 статті 134 КАС України Одеська митниця подає клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу у розмірі витрат, які пов`язані із прибуттям до суду у справі №420/2341/19 (а.с.102).

Позивач надав до суду відповідь на відзив (а.с.147-162), в якій зазначив, що він не згодний з позицією відповідача, викладеною у відзиві щодо застосування автоматизованої системи. Позивач вважає, що факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.

Отже, правові акти суб`єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до вантажної митної декларації.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено у Методичних рекомендаціях № 689 (п.8 розділу 2).

Позивач звернув увагу на те, що у відзиві жодним чином не спростовані доводи позивача щодо відсутності розбіжностей, на які посилається митниця, а також відсутність будь-якого впливу сертифікату якості на митну вартість товару.

Твердження відповідача у відзиві на позов, що при поставці товару на умовах CFR Одеса «ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця» є вільним трактуванням Правил Інкотермс. Відповідач не зазначає на яких підставах він стверджує, що Підстав стверджувати, що страхування товару здійснювалось взагалі. Крім того, умови поставки свідчать про перехід ризику втрати майна, і внаслідок даного переходу відповідальність за втрату чи пошкодження майна несе покупець, однак це не свідчить про те, що він зобов`язаний застрахувати свій Вантаж. Такі законодавчі вимоги відсутні. Покупець не бажав нести додаткові витрати, а готовий був нести ризики пошкодження або знищення майна, тому страхування вантажу не здійснювалось. Ці обставини підтверджені листом САВМ Trading, який здійснював відправку вантажу, в відповіді на запит № ZXD 341 стверджується, що страхування вантажу не проводилось а ні Продавцем, а ні Покупцем, а ризики покладено на Покупця. Відповідач жодним чином не спростував даних обставин у відзиві на позов, тому не довів правомірність свого рішення в силу вимог ч.2 ст.77 КАС України.

Частиною 3 ст. 53 МКУ встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На думку представника позивача підстави для витребування додаткових документів у Одеської митниці ДФС були відсутні, оскільки останнім не наведено, які саме дані щодо числового значення складових митної вартості товарів містять розбіжності. Факт неправомірності вимоги додаткових документів свідчить про неправомірність рішення коригування митної вартості товарів, а посилання апелянта на відмови у митному оформлені товару (ст..54 МК України) не підтверджує наявності права на застосування іншого методу для визначення митної вартості товару.

Також представник позивача вважав, що посилання митниці на дані програмно-інформаційного комплексу ЄАІС, що рівень митної вартості подібних товарів є більшим в порівнянні з митною декларацією позивача є нікчемним, оскільки Одеська митниця, по-перше, не зазначає який саме товар розмитнювався за цією декларацією. Посилання апелянта на те, що товар подібний (навіть не аналогічний) нівелює можливість порівняння взагалі. Товар має бути абсолютно ідентичним аби порівнювати його ціну. Жодних доказів, які б підтверджували ідентичність розмитненого товару з даними невідомо-якої декларації митницею надано не було.

По-друге, митна декларація, з якою здійснювалося порівняння вартості товару була зареєстрована раніше, з неї не вбачалась дата придбання товару та його якісні характеристики. Зокрема на сайті виробника зазначено, що ціна за товар коливається в залежності від товщини плит, без цих даних встановити ціну товару неможливо.

По-третє, товар який подано до розмитнення було придбано пізніше, то слід зауважити, що ціни на ринку змінились. Митний орган не уповноважений на встановлення та визначення цін на світовому ринку. Докази отримання офіційних відомостей щодо світової ціни на товар в момент його придбання позивачем в матеріалах справи відсутні.

Такі обставини свідчать про необґрунтованість застосування порівняння з декларацією від 19.02.2019 р. №UA500010/2019/003794, а від так і рішення про коригування митної вартості є неправомірним.

Представник відповідача надав заперечення на позов (а.с.167-183), в яких просив відмовити у задоволенні позову. Зміст заперечень є тотожним змісту відзиву на позов.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, в ході здійснення зовнішньо-економічної діяльності 25.01.2019 року позивачем (покупець) укладений з фірмою САВМ Trading контракт DMDY18122401-С на поставку товару плити для підвісної стелі, виготовлені із скріплених між собою волокно мінерального походження та зв`язуючих речовин (крохмалю, перлиту та ін.) не армовані. Лицьова поверхня плит не декоративне покриття. Призначені для будівництва: - формату 595x595x12 мм (0,6x0.6м), 4521 60 кв.м, 920 картонних коробок по 10 шт, 240 картонних коробок по 14 шт. та формату 595x1195x12 мм (0,6x1,2м), 1130,4 кв.м, 157 картонних коробок по 10 шт, 157 картонних коробок по 10 шт. Пунктом 2 договору щодо ціни товару визначено, що умовами поставки є CFR Одеса, Україна (а.с.20-24)

Відповідно до зазначеного контракту в Україну прибула партія вантажу. Позивач 29.03.2019 року здійснив декларування зазначеного товару, який ввезений в Україну за МД № UA500030/2019/007666. Митна вартість товару відповідно до ст.266 Митного кодексу України визначена за першим методом: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до Інвойсу, надані інші документи.

У зв`язку зі спрацюванням профілю ризику системи управління ризиками 105-2 щодо можливого заниження митної вартості та тим, що у поданих документах містяться розбіжності та не містяться всі відомості, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів, від декларанта вимагається протягом 10 днів надати додаткові документи.

Згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів від 01.04.2019 року у якості встановлених розбіжностей зазначено: - в сертифікаті якості від 24.01.2019 №DMDY18122401 вказаний інвойс №DMDY 18122401, однак даний інвойс датований 25.01.2019, тобто на момент створення сертифікату інвойс ще не існував; - в сертифікаті якості від 24.01.2019 р. №DMDY18122401 міститься печатка відправника SHIJAZHUANG MEIDIYA IMPRT&EXPORT CO., LTD а рахунок-фактура від 25.01.2019 №DMDY18122401, який вказано в даному сертифікаті завірено печаткою контрактоотримувача САВМ Trading; - відповідно до наданого контракту поставка товарів здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті та додатку до нього, комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів (а.с.41).

Також у рішенні зазначено, що при розгляді додатково наданих документів було встановлено, що надана до митного оформлення копія експортної митної декларації країни відправлення від 23.01.2019 №19500306 не стосується даної зовнішньоекономічної поставки згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.01.2019 року наданого для митного оформлення.

Отже, наданими додатково документами, виявлені розбіжності не спростовані, а також надані позивачем додаткові документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що в фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, декларантом надіслано лист від 01.04.2019, в якому повідомлено про те, що більше додаткові документи надаватися не будуть.

Одеська митниця приймаючи рішення прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2019/000024/2 від 01.04.2019 року визначила їх митну вартість резервним методом, з роз`ясненням декларанту у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (а.с.40-41).

Також позивачу видана картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA500010/2019/00110.

Позивач сплатив митні платежі з фінансовою гарантією для випуску товару у вільний обіг, проте вважаючи рішення відповідача неправомірними звернувся до суду про визнання протиправними та скасування рішень відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Згідно з рішенням про корегування митної вартості товарів від 01.04.2019 року підставою для вимоги відповідачем у позивача додаткових документів зазначено спрацювання профілю ризику системи управління ризиками 105-2 щодо можливого заниження митної вартості, а також те, що подані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема:- в сертифікаті якості від 24.01.2019 №DMDY18122401 вказаний інвойс №DMDY 18122401, однак даний інвойс датований 25.01.2019 , тобто на момент створення сертифікату інвойс ще не існував; - в сертифікаті якості від 24.01.2019 р. №DMDY18122401 міститься печатка відправника SHIJAZHUANG MEIDIYA IMPRT&EXPORT CO., LTD а рахунок-фактура від 25.01.2019 №DMDY18122401, який вказано в даному сертифікаті завірено печаткою контрактоотримувача САВМ Trading; - відповідно до наданого контракту поставка товарів здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті та додатку до нього, комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

У зв`язку з вказаними обставинами, Одеська митниця в порядку ч. 3 ст. 53 МКУ на підтвердження заявленої митної вартості затребувала (за наявності) надати протягом 10 календарних днів наступні документи: договір з третіми особами, пов`язаний з договором на поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивач подав до митниці пояснення та додаткові наявні документи, проте відповідачем прийняті оскаржувані рішення.

Дослідивши документи, які були надані позивачем Одеській митниці в обґрунтування митної вартості товару за митною декларацією №UA500010/2019/000024/2 від 01.04.2019 року, а також інші документи, суд вважає обґрунтованими та доведеними доводи позивача, що надані документи підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару відповідно до контракту, та відсутність підстав, визначених в ч.3 ст.53 МКУ для витребування митним органом у декларанта додаткових документів, виходячи з наступного.

Одеська митниця зазначила у якості підстав наявність розбіжностей у документах та те, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте із зазначених в рішенні про корегування митної вартості товарів від 01.04.2019 року обставин, жодна не вказує на наявність розбіжностей щодо визначення митної вартості товару.

Розбіжність - це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару.

В той же час в договорі, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей у вартості товару не міститься.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що у відповідності до ст. 53 МКУ, сертифікат якості не міститься в переліку документів, на підставі яких визначається митна вартість товару. Сертифікат якості товару не містить жодного цифрового значення, на підставі якого митний орган міг би дійти до висновку про невідповідність задекларованої вартості товару її дійсним показникам.

Позивач зазначив, що вказаний сертифікат доданий до документів факультативно з огляду на те, що відповідно до Переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005№ 28, плити стелі, виготовлені з мінеральних волокон не армовані призначені для будівництва не містяться в переліку товарів, які мають проходити обов`язкову сертифікацію якості.

У відзиві не спростовані доводи позивача, що сам по собі сертифікат якості не впливає на визначення митної вартості товару.

Зазначаючи у якості наявності розбіжностей зазначення у договорі умов поставки х CFR Одеса та відсутність документів щодо включення у вартість товару страхування, митниця посилається на ст.10 Закону України «Про страхування», яким визначено, що страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування; страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування.

У той же час представник відповідача не заперечує, що відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) умови поставки CFR - вартість і фрахт означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт. Ризик втрати та пошкодження товару переходять на покупця.

Проте відповідачем не доведено, що позивач поніс витрати на страхування та не спростував твердження позивача, що прийняття на себе ризику пошкодження товару не означає обов`язку його страхування.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем надані всі документи. Які встановлені ст.53 МКУ для визначення митної вартості товару та відповідачем не доведено, що в них наявні розбіжності, ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тобто ті обставини, які можуть бути підставою для витребування додаткових документів щодо митної вартості товару.

Само по собі спрацювання профілю ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості не є підставою для витребування будь-яких додаткових документів у декларанта. У будь-якому випадку підставою для витребування додаткових документів у декларанта щодо митної вартості товару повинні бути встановлені обставини, які визначені у ч.3 ст.53 МКУ підстав, а саме: наявність розбіжностей у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 26.02.2019 року по справі №815/5988/15, від 14.05.2019 року по справі №820/2474/16 висновками щодо застосування норм права у спірних правовідносинах є наступне: митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про корегування митної вартості товарів №UA500010/2019/000024/2 від 01.04.2019 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA500010/2019/00110 та витребуванні додаткових документів щодо митної вартості товарів Одеською митницею не дотримано вимог законодавства, оскільки фактично жодної з підстав, які надають митному органу відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ право вимагати від декларанта додаткових документів, митним органом не встановлено.

Згідно зі ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2 ст.58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Також суд вважає, обґрунтованими доводи позивача, що наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, та не надають безумовного права митниці застосовувати рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено. Торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

У рішенні про коригування митної вартості товарів міститься лише посилання на іншу митну декларацію без визначення товару, якісних характеристик, умов поставки та інших обставин, які суттєво впливають на рівень митної вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Крім того, суд враховує, що частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Представник позивача також надав до суду клопотання про відшкодування позивачу судового збору у розмірі 3842,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5300 грн (а.с.190-207).

Питання витрати на професійну правничу допомогу регламентовані ст.134 КАС України, якою встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розглянувши вказане клопотання та додані до нього докази, суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню.

Суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати судовий збір у розмірі 3842,00грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5300 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БАСКО» (вул. Новосельського,40, м. Одеса, 65029, ) до Одеської митниці ДФС (вул. Івана та Юрія Лип,21-а, м. Одеса, ) про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів №UA500010/2019/000024/2 від 01.04.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA500010/2019/00110.

Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАСКО» судові витрати: судовий збір у розмірі 3842,00грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5300грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.