Справа № 826/15163/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2019 року № 826/15163/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовомУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» Славкіної Марини Анатоліївни
ДоШевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
проскасування постанови про накладення штрафу,
В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» Славкіна Марина Анатоліївна (далі-позивач/ Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» Славкіна М.А.) звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі-відповідач/Шевченківський РВДВС м. Києва) про скасування постанови про накладення штрафу від 09.08.2018 р. ВП№ 56156161.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 09.08.2018 р. ВП№ 56156161 винесена всупереч ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач письмового відзиву на позов не надав.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.02.2015 р. по справі № 910/28483/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р. та зміненим в частині постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2015 р. вирішено, зокрема зобов`язати публічне акціонерне товариство «Златобанк» (01030, м. Київ, Шевченківський район, вул. Б.Хмельницького, буд. 17/52, ) переказати кошти за платіжними дорученнями Державного підприємства Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України (01021, м. Київ, Печерський район, вул. Липська, буд. 5, ) №1498 від 17.11.2014, №1515, від 21.11.2014, №1516 від 21.11.2014, №1518 від 28.11.2014, №1523 від 10.12.2014, №1524 від 10.12.2014, №1530 від 17.12.2014, №1 та №2 від 06.01.2015.

27.05.2015 р. Господарським судом м. Києва видано відповідний наказ № 910/28483/14, на підставі якого відповідачем відкрито виконавче провадження № 56156161.

У зв`язку з невиконанням вказаного судового рішення, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу від 09.08.2018 р. ВП№ 56156161, якою до ПАТ «Златобанк» накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Конституцією України визначено, що судове рішення ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 р № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як виконавчий лист та наказ, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII).

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1401- VIII).

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону № 1401-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У свою чергу, позивач не заперечує факт отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження та необхідності виконання судового рішення по справі № 910/28483/14.

Відповідно до ст. 65 Закону № 1401-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII).

Щодо посилань позивача на неможливість застосування до ПАТ «ЗЛАТОБАНК» штрафу з огляду на проведення ліквідаційної процедури, суд звертає увагу на наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13 лютого 2015 року прийнято рішення № 30 про запровадження з 14.02.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «ЗЛАТОБАНК». Тимчасова адміністрація запроваджена строком до 13 травня 2015 року.

Постановою Правління Національного банку України № 310 від 12 травня 2015 року відкликано банківську ліцензію АТ «ЗЛАТОБАНК». Рішенням № 99 від 13 травня 2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру Ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК». Наказом № 156 від 13 травня 2015 року призначено В.І. Славінського уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» строком на 1 рік з 13 травня 2015 року по 12 травня 2016 року включно.

У зв`язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 13 травня 2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», із змінами внесеними згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18 травня 2015 року № 100, Фондом з 20 травня 2015 року розпочато виплати коштів вкладникам АТ «ЗЛАТОБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.05.2017р. № 1977 та наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.05.2017 р. №241 відкликано з 18.05.2017 р. всі повноваження ліквідатора ПАТ «ЗЛАТОБАНК» Славінського В.І. та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» Славкіну М.А. з 18.05.2017 р.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

З викладеного вбачається, що твердження позивача про неможливість накладення на нього штрафу з підстав, наведених у п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI є помилковим, оскільки наведеними нормами не передбачено заборони накладення державним виконавцем на позивача штрафних санкцій за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили. Натомість приписами Закону України «Про виконавче провадження», якими регулюється діяльність державного виконавця та правовідносини, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень, прямо передбачений обов`язок державного виконавця застосовувати до боржника відповідні стягнення у випадку невиконання рішення суду.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей, які свідчили б про виконання боржником рішення суду або зазначення підстав неможливості такого виконання.

Враховуючи наведене, та встановлений факт того, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови позивачем не виконано рішення суду по справі № 910/28483/14, та вимог державного виконавця, встановлених у постанові про відкриття виконавчого провадження, якою позивачу надано десять робочих днів на виконання наведеного рішення, суд не вбачає в діях відповідача ознак протиправності при прийнятті оскаржуваної постанови, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» Славкіної Марини Анатоліївни (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко