Справа № 520/116/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 р.Справа № 520/116/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року (ухвалене суддею Біловою О.В., повний текст якого складено 11.05.2019 року) по справі № 520/116/19 за позовом Приватного підприємства "Партнер-С" до Харківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Партнер-С» (далі - ПП «Партнер-С») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/001237/2 від 17.12.2018 р.; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807190/2018/00797.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 р. адміністративний позов задоволено частково. а саме: визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA 807000/2018/001237/2 від 17.12.2018 р., в задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповне з`ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду по суті справи.

Позивачем до суду апеляційної інстанції подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 р. залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що між ПП «Партнер-С» (покупець, Україна) та «YIWU SALAM IMPORT & EXPORT Co., LTD» (продавець, виробник, Китай) 18.12.2017 р. укладено прямий зовнішньоекономічний контракт № 18/12/2017, умовами якого встановлено, що продавцем на адресу покупця було здійснено поставку товару згідно рахунку-фактури № 290918 від 29.09.2018 року, а саме: тканини текстильної, на 100 % складається з комплексних ниток, які утворені хімічними (поліестер) волокнами на 80 % мас., змішаних з волокнами бавовни 20 % мас., профарбована, без покриття, в рулонах завширшки 150(+/-3) см, поверхневою цільністю 190 (+/-) 5 гр./м2, двошарове переплетення (саржеве та полотняне): «Грета» темно-синього кольору - 77 200,00 м.п., «Грета» помаранчевого кольору - 9700,00 м.п. (товар № 1) (т. 1 а.с. 222-226).

Позивачем до митного органу була надана вантажна митна декларація типу ІМ 40 ДЕ № UA807190/2018/ від 13.04.2018 р., відповідно до якої митну вартість товарів визначено на підставі п.п. 1 ст. 57, ст. 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) - за фактурною вартістю у розмірі 1409 677,7876 гривень (контрактна ціна товарів: 50 693,00 доларів США; курс перерахунку - 27,808135 : 50693,00 * 27,808135 = 1409 677,7876 гривень) згідно з контрактом № 18/12/2017 від 18.12.2017 року та рахунком-фактурою (інвойсом) № 290918 від 29.09.2018 р., з урахуванням суми витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України - Одеського морського торгового порту у розмірі 41712,2025 гривень (контрактна ціна транспортно-експедиційного обслуговування: 1 500,00 доларів США: курс перерахунку 27,808135 : 1500,00 * 27,808135 = 41 712,2025 гривень) згідно з рахунком фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг № 18-1024 від 24.10.2018 року, які на підставі п.п 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України включаються до складу митної вартості (т. 1 а.с. 23).

Відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/001237/2 від 17.12.2018 р., згідно з яким вартість товарів визначено за останнім, другорядним методом - резервним та обчислено у розмірі товару № 1 81 731,10 доларів США та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807190/2018/00797

У зв`язку з неможливістю здійснення митного формлення вказаного товару, відповідачу відмовлено в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807190/2018/00797, що підтверджується карткою відмови.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та карткою відмови відповідача, позивач звепрнувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші обєкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем до заявленої митної вартості не було додано: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, та вартість упаковки, оскільки продавець зобов`язаний за свій рахунок забезпечити пакування товару, за виключенням випадків, коли в даній галузі торгівлі зазвичай прийнято відвантажувати товар без упаковки; виходячи з умов контракту № 18/12/2017 від 18.12.2017 р., в якому зазначено, що продавець відвантажує товар в експортній упаковці, що забезпечує схоронність вантажу від ушкоджень при перевезенні (п. 7.3 контракту), ціна товару зазначається у відповідному інвойсі до контракту, який є невід`ємною його частиною (п. 2.3 контракту), вид транспорту на кордоні 11 (контейнер на морському судні); згідно з коносаментом № ONEYSBAV7257900 від 02.10.2018 р.

Також, не підлягали додаванню до заявленої митної вартості витрати на навантаження, пов`язані з транспортуванням товару до місця ввезення на митну територію України, оскільки за змістом графи 20, 25 ВМД, рахунку-фактури (інвойсу) № 290918 від 29.09.2018 р. вид базис поставки визначено як FOB-Shanghai; виходячи зі ст. А6 розділу FOB Інкотермс-2010, продавець зобов`язаний сплатити всі витрати, що відносяться до товару, до моменту його поставки відповідно до ст. А4; у свою чергу, згідно зі ст. А4 продавець зобов`язаний поставити товар шляхом його поміщення на борт судна, номінованого покупцем, у пункті навантаження в порту відправлення; згідно коносаментом № ONEYSBAV7257900 від 02.10.2018 р. товар відправлений на борт судна 02.10.2018 року; витрати на вивантаження, пов`язані з транспортуванням товару до місця ввезення на митну територію України, оскільки в силу п.п. «а» п. 4.1.3 договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 25/09/18 від 25.09.2018 року, укладеного між ПП «Партнер-С» (клієнт) і «SHANGHAI SHEET-EAST INTERNATIONAL FORWARDING CO, LTD» (експедитор), сплаті клієнтом підлягали платежі за перевезення вантажу морським транспортом та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням, в тому числі, за вивантаження вантажу - відтак, вказані витрати входили до складу витрат з транспортування товару, що були додані декларантом до фактурної вартості товару № 1, у зв`язку з чим в окрему статтю витрат не відокремлювались.

Здійснення будь-яких інших витрат укладеними між сторонами угодами не передбачено.

Частиною 5 ст. 52 Митного кодексу України встановлено, що декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у ч. 10 ст. 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у ч. 11 ст. 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно із ч. 8 ст. 52 Митного кодексу України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Позивачем до митного органу надана декларація митної вартості яка містить дані про метод визначення митної вартості товару (аркуш 1 графа 6 ДМВ): основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); числове значення митної вартості товарів та її складових (аркуш 2, Додатковий аркуш А, аркуш 3, Додатковий аркуш 3 графа А «Основа для розрахунку», графа Б «Складові митної вартості» ДМВ): ціна в іноземній валюті товару № 1 - 50693,00 доларів США,; витрати на транспортування товару № 1 - 41712,2025 гривень; заявлена митна вартість в іноземній валюті товару № 1 - 52193,00 доларів США; заявлена митна вартість у гривнях товару № 1 1 451 389,99 гривень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту передбачені ст. 57 Митного кодексу України.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно із ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 2 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, відповідно до ч. 8 ст. 58 Митного кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості

В обґрунтування оскаржуваного рішення, відповідач вказав на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу, в зв`язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, в зв`язку з розбіжностями в частині умов поставки в коносаменті, а також неподанням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 ст. 53 Митного кодексу.

Одночасно з наданням вантажної митної декларації позивачем митному органу було надано рахунок-фактуру (інвойс) (0380) № 080218 від 08.02.2018 р., який є комерційним рахунком та в якому зазначено суму, що підлягає сплаті, банківські платіжні документи, що стосуються товару (3001) - платіжні доручення в іноземній валюті № 10 від 25.06.2018 р. на суму 15402,00 доларів США, № 11 від 14.09.2018 р. на суму 15 013,80 доларів США, № 13 від 06.11.2018 року на суму 20277,20 доларів США та зовнішньоекономічний договір (контракт) (4100) № 18/12/2017 від 18.12.2017 року, сертифікат якості (0003) від 29.09.2018 р., складений російською мовою із зазначенням найменування товару, їх кількості та вартості, комерційна пропозиція (прейскурант (прайс-лист) виробника товару (3014) б/н від 15.06.2018 р., копія митної декларації країни відправлення (9610) від 29.09.2018 р.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 17.12.2018 р. № UA807000/2018/001237/2 товар, зазначений у вантажній митній декларації № UA807190/2018/ від 13.04.2018 р. за № 1 з кодом товару визначено як: тканина текстильна, на 100% складається з комплексних ниток, які утворені хімічними (поліестер) волокнами на 80 % мас., змішаних з волокнами бавовни 20 % мас., профарбована, без покриття, в рулонах завширшки 150 (+/-3) см, поверхневою цільністю 190 (+/-) 5 гр./м2, двошарове переплетення ( саржеве та полотняне ): «Грета» темно-синього кольору - 77 200,00 м.п., «Грета» помаранчевого кольору 9 700,00 м.п. Торговельна марка - немає даних, виробник «YIWU SALAM IMPORT & EXPORT Co., LTD». Країна виробництва - CN (т. 1 а.с. 129-130).

На підставі прямого зовнішньоекономічного контракту № 18/12/2017 від 18.12.2017 р., укладеного між ПП «Партнер-С» (покупець, Україна) та «YIWU SALAM IMPORT & EXPORT Со, LTD» (продавець, виробник, Китай) та відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № 080218 від 08.02.2018 р. продавцем на адресу покупця було здійснено поставку товару , а саме:тканини текстильної, яка на 100 % складається з комплексних ниток, які утворені хімічними (поліестер) волокнами на 80 % мас., змішаних з волокнами бавовни 20 % мас., профарбована, без покриття, в рулонах завширшки 150(+/-3) см, поверхневою цільністю 190 (+/-) 5 гр./м2, двошарове переплетення ( саржеве та полотняне ): «Грета» темно-синього кольору - 77 200,00 м.п., «Грета» помаранчевого кольору - 9 700,00 м.п. Торговельна марка- немає даних, виробник «YIWU SALAM IMPORT & EXPORT Co., LTD». Країна виробництва - CN, номер контейнеру TCNU4694100 (товар № 1).

Судовим розглядом встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товару № 1 становила - 1451389,99 гривень (фактурна вартість 1409 677,7876 гривень + витрати на транспортування до місця ввезення на митну територію України (морське перевезення) 41 712,2025 гривень = 806973,74 гривень).

При визначенні митної вартості товару позивачем використані документи відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: фактурна вартість товару № 1 на рівні 50 693,00 доларів США (1 409 677,7876 гривень за курсом перерахунку), підтверджені рахунком-фактурою інвойсом) № 290918 від 29.09.2018 р., який засвідчено сертифікатом Китайської палати міжнародної торгівлі, комерційна пропозиція (прейскурант (прайс-лист)) виробника товару (3014) б/н від 15.06.2018 р., калькуляція (розрахунок ціни) виробника (3021) б/н від 15.06.2018 р., митною декларацією країни відправлення від 29.09.2018 р.; витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України у розмірі 41712,2025 гривень, які на підставі п.п. 5 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України включаються до складу митної вартості, підтверджені рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг № 18-2024 від 24.10.2018 р., договором на транспортно-експедиційне обслуговування 25/09/18 від 25.09.2018 року, декларацією митної вартості; відсутність обов`язку враховувати при обчисленні складову митної вартості у вигляді вартості тари і упаковки, а також витрат на навантаження товару, випливає з умов поставки FOB Shanghai та підтверджена умовами зовнішньоекономічного контракту № 18/12/2017 від 18.12.2017 року, за якими вказані витрати включені до ціни товару; відсутність обов`язку враховувати при обчисленні складову митної вартості у вигляді витрат на вивантаження товару підтверджена умовами договору на транспортно-експедиційне обслуговування, за якими вказані витрати є складовою витрат на транспортування; рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг № 18-2024 від 24.10.2018 р.; інших складових (витрат покупця), передбачених ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, митна вартість оцінюваного товару не містила.

Проте, відповідачем було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/001237/2 від 17.12.2018 р., згідно з яким вартість товарів визначено за останнім, другорядним методом - резервним та обчислено у розмірі товару № 1 81 731,10 доларів США.

Суд зазначає, що приймаючи рішення про коригування митної вартості № UA807000/2018/001237/2 від 17.12.2018 року митний орган дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості товару за першим методом, та зазначено про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, у зв`язку з тим, що надані декларантом документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України; не надання декларантом інформації щодо угод на ідентичні товари; угод на подібні товари; інформації щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутність даних щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутність даних щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; не надання інформації та документів, які мали вплив на процес формування ціни товару.

При цьому відповідачем за основу для визначення митної вартості поставленого товару за резервним методом взята вартість, зазначена у іншій митній декларації позивача №UA807190/ від 27.07.2018 року за тим самим зовнішньоекономічним контрактом, тобто відповідач послався на обставини іншого митного оформлення. Вказане обґрунтування прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, що є предметом оскарження по даній справі, спростовується тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року, залишене без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 по справі № 820/4484/18 за позовом Приватного підприємства «Партнер-С» до Харківської митниці ДФС визнано протиправними та скасовані рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/000281/2 від 20.04.2018 р., UA807000/2018/000557/2 від 16.07.2018 р.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено подання додаткових документів лише у разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається зазначення в документах митного органу, які саме розбіжності містяться в поданих позивачем документах, відсутні будь-які зауваження відповідача щодо ознак підробок, переліку відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а тому вимогу відповідача в наданні додаткових документів не можна вважати такою, що ґрунтується на законних підставах.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарі за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 820/3802/17.

Праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Законодавець поклав обов`язок на органи доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та надання декларанту або уповноваженій ним особі письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Наявність наведених доказів у їх сукупності спростовує твердження відповідача, що декларантом під час митного декларування товарів не було підтверджено визначену у митній декларації митну вартість товару. Водночас, доводи відповідача не підтверджують належним чином сумнівів у правильності визначення заявленої позивачем митної вартості товару.

Крім того, всі неточності, на які вказував митний орган в обґрунтування прийнятого спірного рішення, не є такими, що не дозволяли підтвердити заявлену декларантом митну вартість та обраний метод її визначення, оскільки вони не впливали на числові значення складових митної вартості товару.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA 807000/2018/001237/2 від 17.12.2018 р. не обґрунтоване та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем під час судового засідання не доведено його правомірність.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року по справі № 520/116/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 08.07.2019 року