Справа № 160/2126/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2019 року Справа № 160/2126/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 102/564 від 01.10.2018 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 22 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 10 Розділу XI (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про держав ну службу» в редакції від 10.12.2015 № 889 - VIII, ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 за весь період, починаючи з 09.07.2018 за матеріалами пенсійної справи, сформованої 09.08.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, за результатами розгляду його заяви від 09.07.2018 р., безпідставно відмовив йому у призначенні пенсії за віком із Законом України «Про державну службу» №889, оскільки у трудовій книжці позивача відсутні відомості про присвоєння рангу державного службовця відповідно до Закону України № 889 після 01.05.2016 року. Зазначає, що він працював у Дніпропетровській митниці ДФС на різних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців з 1995р. по 02.07.2018р. та прийняв Присягу державного службовця. 27.12.2013 року позивачу було присвоєно спеціальне звання - радника податкової та митної справи 1 рангу згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04 липня 2013 року № 405- VII «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи». Зазначене спеціальне звання відноситься до 4 рангу державного службовця, згідно додатку 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями».
Позивач вважає відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Зауважив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 09.08.2017 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
09.07.2018 року ОСОБА_1 надав заяву з документами для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 р. № 889-VШ до відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 22 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працював на різних посадах Дніпропетровській митниці. В трудовій книжці відсутні відомості про присвоєння рангу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 р. № 889VIII, та інших документів про встановлення рангу не надано. Оскільки, посадовими особами контролюючих органів згідно зі статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, які віднесені до категорії посад державної служби, які визначені статтею 25 Законом України "Про державну службу" № 3723-ХІІ. У зв`язку з цим відсутні підстави в переході/призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював у Дніпропетровській митниці ДФС на різних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців з 1995р. по 02.07.2018р., прийняв Присягу державного службовця.
Позивачу 27.12.2013 року було присвоєно спеціальне звання - радника податкової та митної справи 1 рангу згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04 липня 2013 року № 405- VII «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи».
Зазначене спеціальне звання відноситься до 4 рангу державного службовця, згідно додатку 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями».
На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач перебуває з 09.08.2017 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після досягнення 62 річного віку, 09.07.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та необхідними документами про перехід на пенсію за віком, згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889- VIII.
Листом Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 22 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.10.2018 року № 369/03-26/26 повідомлено ОСОБА_1 про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення за № 102/564 від 01.10.2018 року про відмову в призначенні йому пенсії відповідно до п. 10 Розділу XI (Прикінцеві та перехідні положення)ЗУ «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року, статті 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року.
Позивач, вважаючи, що рішення пенсійного органу щодо відмови йому у призначені пенсії відповідно Закону України «Про державну службу» є неправомірним, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом №889-VIII, який набув чинності 01 травня 2016 року.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII - втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Питання переведення з одного виду пенсії на іншу врегульовано ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
За положеннями ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, правовідносини щодо пенсійного забезпечення особи виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 та ч. 1 ст. 58 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, маючи більше 20 років стажу державної служби, відповідає вищевказаним необхідним умовам, а норми ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 мають бути застосовані до нього, як до особи, яка на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, що передбачено пунктом 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.10.2018 № 102/564 від 01.10.2018 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 22 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 № 889 - VIII, ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 за весь період, починаючи з 09.07.2018 за матеріалами пенсійної справи, сформованої 09.08.2017 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник