Справа № 520/1948/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 р.Справа № 520/1948/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., повний текст складено 09.04.19 року) по справі № 520/1948/19

за позовом Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби (№12 )"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 12)» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 15.11.2018 № відповідача про застосування штрафних санкцій в сумі 781 823 (сімсот вісімдесят одна тисяча вісімсот двадцять три) грн. 43 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення відповідача від 15.11.2018 №.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 по справі №520/1948/19 та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку підприємства позивача щодо дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 29.10.2018 № 15525/20-40-12-15-9/08680841. Вважає, що позивачем порушено п. 57.1 ст. 57 ПК України за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове забов`язання по податку на додану вартість, відповідно до податкових декларацій, вказаних у акті перевірки за період з 30.06.20154 по 30.01.2018.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 09.10.2018 працівниками установи відповідача була проведена камеральна перевірка позивача з питання дотримання терміну сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.05.2015 по 31.12.2017.

За результатом проведеної камеральної перевірки позивача складено акт від 29.10.2018 №15525/20-40-12-9/08680841.

Зі змісту даного акту встановлено, що позивачем здійснено податкове правопорушення щодо оплати податку на додану вартість за деклараціями з податку на додану вартість за період з 01.05.2016 по 31.12.2017 із затримкою понад 30 днів (окрім випадку, коли строк затримки склав 1 день), чим порушив п. 57.1 ст. 57 ПК України.

На підставі акту від 29.10.2018 №15525/20-40-12-9/08680841 відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення від 15.11.2108 № про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 881 823 (вісімсот вісімдесят одна тисяча вісімсот двадцять три) грн 43 грн.

Юридичною підставою для видання оскарженого рішення, відповідачем застосовано положення абз. 2 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, а фактичною підставою є оплата позивачем самостійно узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.05.2015 по 31.12.2017 поза межами установленого законом строку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідачем невірно встановлені обставини виконання позивачем податкового обов`язку з податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 26.02.2016 котрий не підлягає додатковому доказуванню у силу дії ч. 4 ст. 78 КАС України, тобто наявна помилкова оцінка контролюючим органом дати виконання позивачем податкового обов`язку з податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 26.02.2016, що спричинило невірний облік стану виконання і подальших зобов`язань з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до п.1.1 ст.1 ПК України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 ст. 75 ПК органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до підпункт 75.1.1 пункту 75.1 ст. 75 ПК камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (абз.1 п.57.1 ст.ПК України).

За змістом матеріалів справи, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень за несвоєчасну сплату позивачем узгоджених податкових зобов`язань по екологічному податку, податковим органом застосовано до підприємства штрафні санкції, передбачені п. 126.1 ст. 126 ПК України.

У відповідності до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно абз.2 п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, відповідно до зазначених норм ПК України, пеня та штрафні санкції нараховуються на податковий борг, яким є сума коштів, яку платник мав сплатити, але не сплатив своєчасно до відповідного бюджету як податок, що визначений в порядку та строки, встановлені Кодексом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що нарахування контролюючим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених ПК України.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 ПК України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 111.1 ст. 111 ПК України, за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються фінансова, адміністративна або кримінальні відповідальність.

Згідно з ст. 116 ПК України, у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Отже, платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, передбаченого ст. 126 ПК України, в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, і до дня укладання договору про розстрочення податкового боргу.

За наведених вище норм, колегія суддів зазначає, що виконання та сплата податкового обов`язку з податку на додану вартість, що включає період з 01.01.2015 по 26.02.2016 розглядалось та була предметом судового розгляду у справах № 820/8657/18 та № 820/3280/18.

Відповідач мав зобов`язання щодо виключення із картки особового рахунку позивача з податку на додану вартість суму податкового боргу, що складає 740 992, 00 грн та суму пені у розмірі 66 777,09 грн.

Тобто, позивачем не порушено період виконання податкового обов`язку зі сплати податку на додану вартість, а саме: з 01.01.2015 по 26.02.2016, оскільки відповідачем у спірних правовідносинах невірно застосовано норми ПК України, чим в даному випадку, порушено права позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав обов`язок покладений на нього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірність прийнятого ним оскаржуваного в спірних правовідносинах рішення, в той час як, позивачем доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 15.11.2018 № відповідача про застосування штрафних санкцій в сумі 781 823 (сімсот вісімдесят одна тисяча вісімсот двадцять три) грн. 43 коп. є необґрунтованим, тобто контролюючий орган не мав правових підстав для прийняття такого рішення.

З огляду на це, колегія суддів, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, доводи апелянта на підтвердження правомірності його дій щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 15.11.2018 № , вважає, що не знайшло свого підтвердження і повністю спростовані матеріалами справи, відповідно вірно оцінені та вмотивовано відхилені судом першої інстанції.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для їх задоволення.

З приводу посилань апеляційної скарги про те, що камеральною перевіркою встановлено акт несвоєчасної сплати узгоджених грошових зобов`язань також у період з 30.08.2015 по 30.01.2018, які не були предметом розгляду справи № 820/8657/15 та справи № 820/3280/18, то колегія суддів зазначає на таке.

Під час здійснення співставлення відомостей, які досліджені в акті про результати камеральної перевірки від 29.10.2018 № 15525/20-40-15-9/08680841 та в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 у справі № 820/3280/18, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідачем під час встановлення події виконання позивачем обов`язку зі сплати податку на додану вартість не враховані вимоги щодо нього про виключення із картки особового рахунку з податку на додану вартість суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 740 992, 00 грн та суми пені у розмірі 66 777,09 грн.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року по справі № 520/1948/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 10.07.2019 року