Справа № 520/3286/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 р. Справа № 520/3286/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.05.19 по справі № 520/3286/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області третя особа: Коротичанська селищна рада Харківського району Харківської області

про визнання незаконними та скасування наказів, скасування реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за тестом ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Коротичанська селищна рада Харківського району Харківської області, в якому просив:

-визнати незаконними та скасувати Накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.10.2016 року № 12237-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 16.03.2017 року № 3611-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність»;

-скасувати реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1 Управлінням Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області від 13.01.2017 року на громадянку ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року провадження у справі за цим позовом відкрито і призначено підготовче засідання.

Ухвалою того ж суду від 21 травня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що даний спір є публічно-правовим та належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства, відтак підстави для закриття провадження у справі відсутні.

У зв`язку з неприбуттям жодного з представників учасників справи у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 2 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив із того, що даний спір не є публічно - правовим та повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16, від 06 лютого 2019 року у справі № 820/2060/16, від 13 червня 2019 року у справі № 806/699/16.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач звертаючись до суду просив визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.10.2016 року № 12237-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 16.03.2017 року № 3611-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» скасувати реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1 Управлінням Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області від 13.01.2017 року на громадянку ОСОБА_2 .

Як вбачається зі змісту позовних вимог, предметом даного позову є захист прав та інтересів позивача шляхом скасування рішень відповідача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, про скасування реєстрації земельної ділянки за іншою фізичною особою.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що у даній справі спір стосується не стільки правомірності спірних рішень, скільки фактичного набуття права власності на земельну ділянку третьою особою та володіння нею, яка, на думку позивача, передані їй (третій особі) у власність із порушенням установленого порядку, що унеможливлює визнання її власником цих земель.

Отже спір, предмет якого охоплює перегляд рішення суб`єкта владних повноважень, стосується відносин щодо власності третьої особи на спірну земельну ділянку і з посиланням на певні конкретні обставини вказує на його належність до тих спірних правовідносин, які вирішуються за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що між позивачем та відповідачем (суб`єктом владних повноважень) немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Відтак, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

За загальним правилом, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України).

При цьому, намагання сторін вирішити земельний спір, використовуючи систему адміністративних судів, або розгляд адміністративними судами такого спору в порядку КАС України є помилковим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей спір є приватноправовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 по справі № 520/3286/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Л.В. Любчич