Справа № 120/26/19-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/26/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

08 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року (повний текст рішення складено 04.03.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в січні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Вінницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про:

- визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.01.2018 року протиправними;

- визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неврахування при перерахунку пенсії з 01.01.2018 ОСОБА_1 суми середньомісячних додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці перед місяцем звільнення, у тому числі: надбавки за виконання особо важливих завдань (50% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (в розмірі 10% посадового окладу); надбавки за класу кваліфікацію (в розмірі 2,5% посадового окладу); надбавки за особливі умови служби (7,5% посадового окладу), премії (в розмірі 455% посадового окладу) протиправними;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі визначеному з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та суми середньомісячних додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці перед місяцем звільнення, у тому числі надбавки за виконання особо важливих завдань (50% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років), надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (в розмірі 10% посадового окладу); надбавки за класу кваліфікацію (в розмірі 2,5% посадового окладу); надбавки за особливі умови служби (7,5% посадового окладу), премії (в розмірі 455% посадового окладу) з 01.01.2018 р., здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р. однією сумою;

- подання протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАСУ.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 01 березня 2019 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 виплату однією сумою недоплачену частину основного розміру пенсії, з урахуванням 100% суми її підвищення з 01.01.2018, визначеного станом на 01.03.2018. В решті позовних вимог - відмовив.

Судове рішення мотивоване тим, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Законом № 2262, позивач мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру, отже, обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені Постановою №103, не можуть бути застосовані.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідно до діючого законодавства, що регулює відносини перерахунку і виплати пенсій на умовах но№ 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ), саме Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсій військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яка набрала чинності 24.02.2018 (далі - Постанова КМУ № 103) ІНФОРМАЦІЯ_1 видано довідку № ХЛ67646, на підставі якої головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Зазначає, що розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку з урахуванням виплати 50% підвищення згідно Постанови КМУ №103 з 01.01.2018 склав - 4205,99 грн., що на 370,02грн. більше ніж попередній розмір пенсії, з 01.01.2019 - 6702,24грн. Вважає, що таким чином, не відбулось погіршення умов пенсійного забезпечення позивача, так як головним управлінням не було вчинено дій, спрямованих на зменшення його розміру пенсії у порівнянні з попереднім розміром.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що дії відповідача суперечать положенням ст.ст. 21,22,64 Конституції України та її меті і ст. 55 Закону № 2262-ХІІ. Вважає, що Постанова КМУ № 103 суперечить законодавчим актам, які мають вищу юридичну силу.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, з 29.12.2017 звільнений та виключений із списків особового складу.

29.12.2017 ОСОБА_1 взято на облік до органів Пенсійного фонду та призначено пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

При призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області враховано наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військовим званням; відсоткова надбавка за вислугу років; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці перед місяцем звільнення з військової служби, у тому числі: надбавка за виконання особо важливих завдань - 50% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці - в розмірі 10% посадового окладу; надбавка за класну кваліфікацію - в розмірі 2,5% посадового окладу; надбавка за особливі умови служби - 7,5% посадового окладу; премія - в розмірі 455% посадового окладу.

18.01.2018 військовою частиною НОМЕР_1 складено довідку №61 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з наступними складовими: оклад за військовим званням в сумі 65,00 грн.; посадовий оклад в сумі 760,00 грн.; відсоткова надбавка за вислугу років 35% в сумі 288,75 грн.; таємність 10% в сумі 76,00 грн.; надбавка за особливі умови служби 7,5% в сумі 57,00 грн.; виконання особливо важливих завдань 50% в сумі 556,88 грн.; премія 455% в сумі 3458,00 грн.; щомісячна додаткова грошова винагорода 60% в сумі 3156,98 грн.

30.03.2018, Вінницьким обласним військовим комісаріатом складено довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку визначеному рішенням Кабінету Міністрів України з наступними складовими: посадовий оклад 3260,00 грн.; оклад за військове звання 1020,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) в сумі 2140,00 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області, на виконання постанови КМУ №704 від 30.08.2017 та відповідно до положень Постанови КМУ №103 від 21.02.2018, здійснено позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2018, з розміром якого та виплатою позивач не погоджується.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Положеннями ст. 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, приписами вказаного Закону, Кабінету Міністрів України було надано повноваження визначати порядок та умови перерахунку пенсії, які призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Згідно зі ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

На виконання ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 (далі - Постанова № 103).

Зазначена Постанова № 103 є нормативно-правовим актом, який з огляду на положення ч. 4 ст. 63 Закону №2262 є обов`язковим у застосуванні органами пенсійного фонду при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови.

Пунктом 1 Постанови №103 передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року (п. 2 Постанови № 103).

Оцінюючи доводи апелянта стосовно протиправності дій відповідача, які полягають у виплаті йому лише 50% суми підвищення пенсії після проведеного перерахунку, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та Постанови № 103 (а.с. 12).

Відповідно до зазначеного перерахунку Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.01.2018 виплачує позивачу пенсію після проведеного перерахунку з урахуванням виплати 50% підвищення згідно Постанови КМУ №103 з 01.01.2018 у розмірі - 4205,99 грн., що на 370,02 грн. більше ніж попередній розмір пенсії (а.с.10).

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу не мав правових підстав не врахувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення норм ст. 63 Закону № 2262-ХІІ та Постанови КМУ 103 та у інший спосіб здійснювати виплату перерахованої пенсії.

Зокрема, Постанова № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 02.05.2018 року по справі №818/1076/18.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції що п.п. 1, 2 постанови КМУ № 103 врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку та вказаними пунктами постанови КМУ фактично зменшено розмір доплат до пенсій за результатами перерахунку у 2018 та 2019 роках.

Постанова КМУ від 21.02.2018 № 103 на даний час є чинною, та такою, що кореспондується з приписами ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII в частині наданого уряду права встановлювати такі умови перерахунку пенсії.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що порядок виплати пенсії відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 є незаконним та звужує конституційні права та гарантії, порівняно із тими, що існували до прийняття даної постанови, з огляду на наступне.

Так, за змістом частини першої статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року № 794-VII акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов`язковими для виконання.

Крім того, Кабінет Міністрів України у постанові № 103 не відмовився від взятого Державою зобов`язання перерахунку та виплати пенсії відповідним категоріям осіб, не позбавив їх права на отримання перерахованого відповідного розміру пенсії, а лише змінив порядок виплати заборгованості, що виникла у зв`язку із таким перерахунком, відстрочивши та розстрочивши її, а тому вважає, що порядок виплати пенсії, встановлений цією постановою Уряду, цілком відповідає вимогам чинного законодавства та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, норми чинного законодавства України та судова практика Європейського суду з прав людини допускають зміну Урядом механізму реалізації соціально-економічних прав громадян за умови збереження таких прав.

За таких обставин, оскільки Кабінет Міністрів України у Постанові № 103 не скасовував (а навпаки підтвердив соціально-економічні права відповідної категорії осіб на перерахунок пенсії), а виключно змінив механізм реалізації цих прав (встановив особливий порядок виплати заборгованості перерахованої пенсії), то вказане рішення Уряду підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо вимоги про задоволення позовних вимог у спосіб зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 виплату однією сумою недоплачену частину основного розміру пенсії, з урахуванням 100% суми її підвищення з 01.01.2018, визначеного станом на 01.03.2018.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 виплату однією сумою недоплачену частину основного розміру пенсії, з урахуванням 100% суми її підвищення з 01.01.2018, визначеного станом на 01.03.2018 скасувати, прийнявши в цій частині постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.