Справа № 560/404/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2019 року
Київ
справа №560/404/19
адміністративне провадження №К/9901/18325/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Шарапи В.М., Чиркіна С.М.,
перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1
на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року
у справі №560/404/19
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: визнати дії Хмельницького обласного військового комісаріату протиправними; зобов`язати Хмельницький обласний військовий комісаріат провести перерахунок грошового забезпечення та надати ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, які позивач отримував на момент звільнення, враховуючи процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Хмельницького обласного військового комісаріату, оформлену листом від 08 лютого 2019 року №14/368, в наданні позивачу довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, які позивач отримував на момент звільнення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, які він отримував на момент звільнення в розмірах. В решті позовних вимог відмовлено.
25 червня 2019 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року, в якій просить їх скасувати та закрити провадження у справі.
Предметом розгляду цієї справи є оскарження фізичною особою дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо неподання до органів Пенсійного фонду України документів для перерахунку пенсії.
Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Аналіз наведених норм в контексті правовідносин, що є предметом дослідження, свідчить про те, що в даному випадку оскаржується рішення суду, ухвалене в справі незначної складності.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах а, б, в та г п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначена норма Кодексу узгоджується з п. 8 ч. 2 ст.129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у п. 7 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 13 КАС України, а також ч. 1 ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
В даному випадку характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судове рішення, ухвалене у справі № 560/404/19 як у справі незначної складності, не підлягає касаційному оскарженню.
Обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Вищенаведене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч.с ст. 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до ст. 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Аналогічні правові позиції викладені в ухвалах Верховного Суду у справі від 14 травня 2019 року №0940/1790/18, у справі від 28 травня 2019 року №580/355/19 , у справі від 20 червня 2019 року № 560/4522/18 та у справі від 14 червня 2019 року №0940/2269/18.
З урахуванням вищенаведеного касаційна скарга є необґрунтованою в розумінні ст. 333 КАС України, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Аналогічна позиція стосовно застосування ст.ст. 12, 333 КАС України висловлена Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 16 серпня 2018 року у справі №820/1387/18, від 23 серпня 2018 року у справі № 760/7810/17 та від 16 квітня 2019 року у справі № 760/16355/16-а.
Керуючись ст.ст. 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Хмельницького обласного військового комісаріату на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі № 560/404/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа