Справа № 820/4729/16
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 червня 2019 р. № 820/4729/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зоркіної Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Пройдак С.М.,

за участю:

представника позивача - Гордейчука В.В.,

представника відповідача - Шамілової Л.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр сертифікації" (просп. Науки, буд. 48-А, корп. літ. І-ІІ,м. Харків,61000, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46 , м. Харків, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський незалежний центр сертифікації», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 311 850 грн. 00 коп. та податкове повідомлення - рішення № від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 485208 грн. 55 коп. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388166 грн. 65 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 97041 грн. 90 коп.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 811417.50 грн. (750555 грн. - за основним платежем та 60 862,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями). Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1277854.55 грн. (1 022 283,65 грн. - за основним платежем та 255 570,90 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями). В іншій частині позовних вимог - відмовлено; вирішено питання про судові витрати.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 скасовано в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні даної частини позову - відмовлено. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 - залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.12.2017 року Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 в частині відмови у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № , № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 499567.50 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 438 705 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 60 862,50 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 792 646 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 634 117 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 158 529 грн.) скасовано, та залишено в силі, у цій частині позовних вимог постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017.

В частині відмови у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № , № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 449392,50 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 400 080 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 49312,50 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 537 541,70 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 430 033,35 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 107 508,35 грн.) постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 залишено без змін.

Скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 в частині позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № , № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 311850 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 311850 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 0 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 485 208,55 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388 166,65 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 97 041,90 грн.). Справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 року, адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 16.08.2016 року № та № в оскаржуваних частинах.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що надання інформаційно-консультаційних послуг є реальними, факт їх вчинення та наявність ділової мети підтверджується наданими первинними документами (актами приймання-передачі документів за результатами виконаних робіт, актами виконаних робіт, рахунками на оплату, податковими накладними, платіжними дорученнями на оплату), тому позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість та зменшив оподатковуваний дохід на суму валових витрат за результатами таких операцій; вироки суду, на які посилається податковий орган винесені після проведення перевірки, посилання на них відсутні в акті та вони не спростовують реальності вичинених господарських відносин.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала, просила позовні вимоги залишити без задоволення пославшись на те, що первинними бухгалтерськими документами не підтверджено реальності вчинення господарських правовідносин з зазначеними в акті контрагентами; також посилається на вироки судів у рамках кримінальних проваджень щодо посадових осіб контрагентів , якими підтверджено створення підприємств з метою уникнення від оподаткування.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр сертифікації" зареєстровано як юридичну особу, перебуває на обліку в ГУ ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадським формувань, видами діяльності ТОВ ХНЦС є технічне випробування та дослідження.

Згідно матеріалів справи, позивач має відповідні дозволи на право здійснення діяльності з сертифікації продукції, що підтверджується свідоцтвами про призначення органу з сертифікації в системі УкрСЕПРО, атестатом про акредитацію (т.4 а.с.194-196).

В періоди з 25.07.2016 по 29.07.2016 та з 01.08.2016 по 02.08.2016, на підставі направлення від 22.07.2016 № 705, згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та наказів від 22.07.2016 № 853, від 29.07.2016 № 878, посадовою особою Центральна ОДПІ м. Харкова була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «ХНЦС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.05.2016, за результатами якої складено акт від 09.08.2016 № 2926/20-30-14-01/37365857, яким зафіксовано порушення:

- підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 150 635 грн.;

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело за заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 452 317 грн.

Порушення, встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 16.08.2016 № , № ( з урахуванням рівень судів) в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 311 850 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 311850 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 0 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 485 208,55 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388 166,65 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 97 041,90 грн.).

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, з урахуванням норм ч.5 ст.353 КАС України, відповідно до яких висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи, суд зазначає наступне.

Так, згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Таким чином фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (валових витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ХНЦС" (замовник) та ТОВ "Спек-Трейд" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 17.08.2015 № С-170815 (т.1 а.с.216-217).

Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов`язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

На підтвердження реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, надано первинні бухгалтерські документи, а саме: акти приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 1 а. с.218-244), рахунки на оплату (т.2 а. с.47-78), акти надання послуг, податкові накладні (т.2 а.с.139-201), платіжні доручення.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ "ХНЦС" (замовник) та ТОВ "ТБ "Донон" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 13.11.2015 №Ф-0111/15 (т.2 а.с.1-2). Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов`язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

На підтвердження реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, надано первинні бухгалтерські документи, а саме: акти приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 2 а. с.3-19), рахунки на оплату (т.2 а. с.79-95), акти надання послуг, податкові накладні (т.2 а.с.105-138), платіжні доручення (т.4 а.с.39-40, 49-54, 117-137).

Також, між ТОВ "ХНЦС" (замовник) та ТОВ "ФЕРГАНА - ОПТ" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 25.01.2016 №Ф-2501/16 (т.2 а.с.20-21). Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов`язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

На підтвердження реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, надано первинні бухгалтерські документи, а саме: акти приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 2 а. с.22-24), рахункина оплату (т.2 а. с.96-98), акти надання послуг, податкові накладні (т.2 а.с.99-104), платіжні доручення (т.4 а.с.111-116).

З пояснень представника позивача, в судовому засіданні встановлено, що вказані договори про надання інформативно - консультативних послуг з ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт", укладені для здійснення господарської діяльності шляхом надання послуг з проведення сертифікації продукції та замовлень до них для отримання в майбутньому прибутку; придбання інформаційно - консультаційних послуг здійснювалось шляхом акумулювання документів, необхідних для прийняття рішення та їх подальшої передачі позивачеві.

Термін «консультаційна послуга» не визначений на законодавчому рівні. Академічний тлумачний словник визначає консультацію як пораду фахівця з якого-небудь питання.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням викладеного консультаційну послугу можна визначити як інтелектуальну діяльність, здійснену професійним консультантом на оплатній чи безоплатній основі, в процесі якої консультант надає замовнику інформацію у вигляді порад, рекомендацій, висновків із питань, визначених замовником у різноманітних сферах діяльності в матеріалізованій формі, доступній для об`єктивного сприйняття.

Інакше кажучи, це надання замовнику певних знань у вигляді інформації, консультації або експертизи різних видах господарської діяльності, що відповідно передбачає здійснення певного аналізу, тобто визначення необхідності додаткових випробувань, подання додаткових документів тощо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збирання документів необхідних для проведення сертифікації за своєю природою не є консультативною послугою.

Суд також зауважує, що ступінь деталізації опису господарської операції в первинному документі законодавством не встановлена. Отже, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджають прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Проте, із долучених до матеріалів справи актів прийому - передачі документів, наданих на виконання робіт, встановлено, що вони не містять жодних посилань на перелік документів, які були передані позивачеві для подальших випробувань та сертифікації продукції.

Суд звертає увагу на те, що акти надання послуг за вказаними договорами також не містять жодних посилань на те, які саме послуги надані за ними : усне або письмове консультування з питань сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань; складання проектів необхідних технічних та інших документів; надання консультаційних послуг, які виникають у позивача в процесі сертифікації. Крім того вказані акти складені відносно інформаційно-консультативних послуг, тоді як предметом договорі були саме консультативні послуг.

Зазначені документи носять загальний характер, у них не просліджується конкретного персонального підходу до завдання по договору, який виконаний в повному обсязі.

Крім того відомості актів приймання-передачі наданих послуг містять інформацію стосовно надання «Інформаційно-консультаційних послуг», тоді як предметом договорів були саме «консультаційні послуги» .

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що вказані первинні документи не розкривають суті господарських операцій, їх справжності.

Крім того, дослідженими в судовому засіданні рахунками на оплату по договорам на надання консультативних послуг встановлено, що загальна вартість витрат на консультативні послуги за договорами з вказаними контрагентами значно перевищує вартість робіт по здійсненню самої сертифікації. Обґрунтування економічної доцільності укладання таких договорів позивачем не надано.

На підставі викладеного, враховуючи положення ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до висновку, що надані на підтвердження реальності господарських операцій за договорами надання консультаційних послуг первинні бухгалтерські документи, не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Надані позивачем до матеріалів справи копії договорів між ТОВ "Харківський незалежний центр сертифікації" та контрагентами-замовниками послуг із сертифікації продукції, копії виданих сертифікатів не можуть бути визнані результатом наданих вищевказаними контрагентами консультативних послуг для безпосереднього здійснення позивачем процедури сертифікації продукції, оскільки вони не містять відомостей, які дозволяють встановити причинно-наслідковий зв`язок та отриманий економічний результат наданих позивачу консультативних послуг вищезазначеними контрагентами з подальшою господарською діяльністю позивача.

Щодо посилань податкового органу в якості підстави для визнання правочину, укладеного між позивачем та зазначеними вище контрагентами, недійсним, на наявність вироку Ленінського районного суду міста Харкова від 16.06.2017 року по кримінальній справі 642/2688/17, яким фіктивного керівника ТОВ «Спек Трейд» визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.2051 КК України; вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.09.2016 року по кримінальній справі № 638/14391/16-к, яким фіктивного керівника ТОВ «Ферга-опт» визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2051 КК України; вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 08.02.2017 року по кримінальній справі 638/19485/16-к , яким фіктивного керівника ТОВ «ТБ «Донон» визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2051 КК України, суд зазначає наступне.

Частиною 6 ст.78 КАС України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із досліджених в судовому засіданні текстів вироків (а.с.31-33, 55-57, 62-63 т.15) встановлено, що під час розгляду справи не досліджувалась господарська діяльність підприємств, у вироках відсутній аналіз конкретних господарських операцій, періодів їх здійснення, даних посадових осіб, що підписували підроблені первинні документи, не надано жодної правової оцінки доказам, які можуть бути прийняті до уваги адміністративним судом.

Окрім кола юридичних осіб, стосовно яких скоєне кримінальне правопорушення, інших даних у вироку не міститься, які саме документи підроблені, чи є тому документальні докази - у вироках не зазначено.

Крім того, вказаними вироками посадових осіб контрагентів позивача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 статті 2051 КК України (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб - підприємців), а не ст.205 КК України (фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні за ст.2051 КК України, не може надати підстави для висновку про нереальність господарських операцій, а обставини, встановлені судом при ухваленні вироку не надають відомостей про факти укладання таких угод внаслідок яких у позивача виникали б додаткові зобов`язання з податку на додану вартість.

Суд звертає увагу, що відповідач додаткових доказів на підтвердження доводів, що між позивачем і його контрагентом мали місце злагоджені узгоджені дії, спрямовані на безпідставне отримання податкових вигід, принаймні, що платник (позивач) взагалі був обізнаним з приводу дійсного стану правосуб`єктності свого контрагента, не навів ні в акті перевірки ні під час розгляду справи в суді.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що зазначені вище вироки не є належними доказами недійсності правочинів, аналогічна позиція викладена в постанові ВС від 23.05.2019 року № 826/9653/17

Відповідно до ст. ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту недодержання суб`єктом владних повноважень процедури реалізації управлінської функції, а також не виявлено факту порушення заявленою суб`єктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у сфері публічно-правових відносин, то поданий позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст. 139 КАС України

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242-246, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення виготовлено 08.07.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.