Справа № 1.380.2019.000662
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року№ 857/5754/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Кухтея Р.В., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року, ухвалене суддею Гулькевич І.З., 14:41:30 год, м. Львів, дата складання повного тексту рішення 20 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції про визнання неправомірною відмову, зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

11.02.2019 позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції, в якому просить:

визнати неправомірною відмову (протокол №5-18 від 19.10.2018 р) комісії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення, інвалідності або втрати професійної працездатності осіб рядового начальницького складу;

зобов`язати відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового начальницького складу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення позивача зі служби з органів МВС та державної кримінально-виконавчої служби України відбулось відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.1 пп.2 ст.77 (через хворобу). Водночас, у свідоцтві про хворобу, виданого військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області ОСОБА_1 зазначено причинний зв`язок захворювання, а саме: захворювання, так пов`язане з проходженням військової служби. Також в довідці Львівської обласної МСЕК №1 виданої ОСОБА_1 встановлена група інвалідності та втрата працездатності, які також пов`язані з проходженням військової служби. Оскільки однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», є дотримання зв`язку із причиною/підставою звільнення особи з поліції внаслідок саме захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п.2 ч.1статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції). Відтак, відповідачем правомірно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки останнім не надано документів, в яких би зазначалося, що захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ чи поліції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,вважаючи його необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що вся його трудова діяльність (служба) проходила в структурах МВС та ДКВС Міністерства юстиції України, тому його захворювання і як наслідок інвалідність, виникли у зв`язку із проходженням такої служби і не могли виникнути під час проходження військової служби, оскільки на військовій службі він жодного дня не перебував.

Відтак, апелянт вважає неправомірною відмову йому, як колишньому працівнику (пенсіонеру) кримінально-виконавчої служби, у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю (втратою професійної працездатності), оскільки підставою для відмови є те, що у свідоцтві про хворобу №60 від 28.07.2017р. виданого військово-лікарняною комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області зазначено про те, що його захворювання пов`язане з проходженням військової служби, на якій він ніколи не перебував і даний висновок щодо підстав виникнення хвороби не відповідає дійсності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період з 01.08.1994 по 03.08.2017 проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України та Державній кримінально-виконавчій службі України, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача.

Згідно наказу Державної установи «Львівська виправна колонія №48» від 03.08.2017 №52/ОС/ВП-17 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію`ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України за п.1 ч.2 ст. 77 (через хворобу).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААА №807096 за результатами огляду ОСОБА_1 з 30.01.2018 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби.

Крім того, свідоцтвом про хворобу від 28 липня 2017 року №60 встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з проходженням військової служби.

ОСОБА_1 звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Протоколом від 19.10.2018 №5-18 відповідач відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з невідповідністю поданих ним документів до норм чинного законодавства, оскільки одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності поліцейського призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції. Зазначено, що у свідоцтві про хворобу №60 від 28.07.2017, виданого військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області ОСОБА_1 , зазначено причинний зв`язок захворювання, а саме: захворювання, так пов`язане з проходженням військової служби. Також в довідці Львівської обласної МСЕК №1 виданої ОСОБА_1 встановлена група інвалідності та втрата працездатності, які також пов`язані з проходженням військової служби.

Згідно ч. 5статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських визначенийЗакону України «Про національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Відтак, особи рядового і начальницького складу органів і установ виконання Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на виплату одноразової грошової допомоги в порядку та на умовах, передбачених для поліцейських.

За правилами пункту 4 частини першоїстатті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цимЗакономмають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, зазначене положенняЗаконузастосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

- інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

- інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

- причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням (п.2 ч.1 ст.77 Закону) або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Зміст частини першоїстатті 97 Закону України «Про Національну поліцію» вказує на вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги. При цьому, розширеному тлумаченню дана норма Закону не підлягає.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 22 січня 2019 року № 2340/2663/18, від 19 вересня 2018 року у справі № 373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 822/3788/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 822/2525/17.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок №4).

Підпунктом 4 п. 4 розділу 1 Порядку № 4 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

Приписами підпункту 2 п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 передбачено, що днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Згідно пунктів 2, 3 Розділу ІІІ Порядку №4посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.

Відповідно до п.1 розділу IV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій (п.п. 2 п. 2 розділу IV Порядку №4).

Пунктом 3 розділу IV Порядку №4 встановлено, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Встановлено, що звільнення позивача зі служби з органів МВС та державної кримінально-виконавчої служби України відбулось відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.1 пп.2 ст. 77 (через хворобу).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у свідоцтві про хворобу №60 від 28.07.2017 виданого військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області ОСОБА_1 зазначено причинний зв`язок захворювання, а саме: захворювання, так пов`язане з проходженням військової служби. Також в довідці Львівської обласної МСЕК №1 виданої ОСОБА_1 встановлена група інвалідності та втрата працездатності, які також пов`язані з проходженням військової служби.

Однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.1статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання зв`язку із причиною/підставою звільнення особи з поліції внаслідок саме захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п.2 ч.1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки останім не надано документів, в яких би зазначалося, що захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ чи поліції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що положення п.4 ч.1статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» не визнано неконституційними, не скасовано, є чинними, а тому відповідач при прийнятті спірної відмови зобов`язаний був діяти відповідно до вимог існуючого законодавства.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням поліцейському інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в органах поліції, є необґрунтованими та не відповідають положеннямЗакону України «Про Національну поліцію».

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі №1.380.2019.000662 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції про визнання неправомірною відмову, зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 10.07.2019.