Справа № 2а/2570/2399/2012
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2019 року

Київ

справа №2а/2570/2399/2012

касаційне провадження №К/9901/28742/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 (суддя Поліщук Л.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016 (головуючий суддя - Кузьменко В.В., судді: Василенко Я.М., Степанюк А.Г.) у справі № 2а/2570/2399/2012 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.01.2012 №.

Справа судами розглядалася неодноразово.

За результатами її останнього розгляду Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 15.03.2016 адміністративний позов задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30.06.2016 залишив постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 без змін.

Чернігівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права а саме: статтей 1, 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), статтей 9, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 04.12.2009 здійснено реєстрацію ввезеного з-за кордону транспортного засобу (VOLKSWAGEN Т4, рік випуску 1999, об`єм двигуна 2461 куб. см., номер шасі НОМЕР_1 ) на підставі таких документів: дозволу на керування транспортним засобом Швейцарської конфедерації, рахунку на автомобіль Б/В від 02.11.2009, сертифіката відповідності № 210830 серії ВВ , посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , митної декларації, висновку спеціаліста з комплексного дослідження транспортних засобів від 01.12.2009 № 25/02/51233, а також квитанції від 02.12.2009 №100/132 про сплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 1230,5 грн.

При розрахунку суми податку з власників транспортних засобів позивач застосовував встановлену статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ ставку податку для автомобілів вантажних з об`ємом циліндрів двигуна до 8200 куб.см., що використовувалися до 5 років, а саме - 50 грн. з 100 куб.см. (2461 куб.см. / 100 куб.см. х 50 грн. = 1230,5 грн.)

Чернігівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку правильності обчислення та своєчасності сплати податку з власників транспортних засобів, за результатами якої складено акт від 14.12.2011 №26/17-318.

На підставі висновків акта перевірки про вчинення позивачем порушень статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.01.2012 № про збільшення грошового зобов`язання з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів з фізичних осіб у сумі 23379,5 грн.

Свою позицію щодо вчинення позивачем таких порушень Чернігівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області обґрунтовувала тим, що перед проведенням першої реєстрації ввезеного на митну територію України транспортного засобу позивачем здійснено сплату податку з власників транспортних засобів лише частково. На думку податкового органу, у розглядуваній ситуації при обчисленні суми такого податку необхідно було застосовувати ставку, встановлену статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ для автомобілів вантажних з об`ємом циліндрів двигуна до 8200 куб.см., що використовувалися понад 8 років, а саме - 1000 грн. з 100 куб.см. (2461 куб.см. / 100 куб.см. х 1000 грн. = 24610 грн.). Тобто, недосплачена сума податку складає 23379,5 грн.

Так, мотивуючи свої висновки, відповідач наголошував на тому, що ввезений позивачем на митну територію України транспортний засіб фактично перебуває у використанні з серпня 1999 року, тому строк експлуатації такого автомобіля станом на момент проведення першої реєстрації позивачем (грудень 2009 року) складає понад 8 років. У підтвердження таких обставин Чернігівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області вказує на те, що:

згідно з відомостями у графі 249 дозволу на керування транспортним засобом Дорожньої служби Швейцарської конфедерації ввезений позивачем транспортний засіб перебував у власності аеропорту до 2004 року;

інформацією із заводської бази даних підтверджується, що первинний продаж транспортного засобу був здійснений 12.08.1999 на території Швейцарії, а станом на момент першого технічного огляду транспортного засобу на офіційних станціях технічного обслуговування 07.04.2005 пробіг автомобіля становив 184500 км. (лист офіційного дилера Фольксваген в Києві та Київській області - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» від 14.08.2012 №569).

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 №1251-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів віднесений до загальнодержавних податків.

Згідно статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об`єктами оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів.

Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Відповідно до частини шостої статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

У відповідності до абзацу 13 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 № 1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу їх реєстрацію. Так, передумовою першої реєстрації транспортних засобів закон визначає пред`явлення особами, які здійснюють першу реєстрацію, органам, які здійснюють таку реєстрацію, квитанцій або платіжних доручень про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки.

Розмір ставок податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації в Україні встановлений у статті 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ в залежності від характеристик транспортного засобу, зокрема, об`єму циліндрів двигуна, строку використання.

Так, ставка податку при першій реєстрації в Україні для автомобілів вантажних з об`ємом циліндрів двигуна до 8200 куб. см, що використовувалися до 5 років, становить 50 грн. з 100 куб. см., а тих, що використовувалися понад 8 років - 1000 грн. з 100 куб. см.

Згідно з абзацом 15 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 N 229), датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

У відповідності до абзацу 9 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 N 229), датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

Враховуючи викладене, за загальним правилом датою початку користування транспортного засобу, який раніше був в експлуатації та ввозиться на митну територію України, є дата першої реєстрації автомобіля, визначена у реєстраційних документах щодо права користування таким автомобілем на постійній основі, наприклад, дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

Як встановлено судами попередніх інстанцій на підставі наданих Чернігівським відділенням реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ в Чернігівській області на виконання вимог протокольної ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.08.2012 про витребування доказів документів, пред`явлених позивачем для реєстрації транспортного засобу (VOLKSWAGEN Т4, рік випуску 1999, об`єм двигуна 2461 куб. см., номер шасі НОМЕР_1 ) датою першої реєстрації автомобіля є 21.12.2004. Так, зокрема, у дозволі на управління транспортом, виданому Дорожньою службою Швейцарської конфедерації, у графі 36 «Перша реєстрація» зазначено саме цю дату.

Посилання податкового органу на надання офіційним дилером Фольксваген в Києві та Київській області відомостей про первинний продаж транспортного засобу (VOLKSWAGEN Т4, рік випуску 1999, об`єм двигуна 2461 куб. см., номер шасі НОМЕР_1 ) у 1999 році та про наявність в автомобіля значного пробігу станом на 07.05.2005 не спростовує встановлених судами попередніх інстанцій обставин щодо першої його реєстрації 21.12.2004.

Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 N 229) пов`язують дату початку використання транспортного засобу, який ввозиться на територію України, з датою його першої реєстрації, а не з датою першого продажу.

Крім того, зазначення у дозволі на управління транспортом, виданому Дорожньою службою Швейцарської конфедерації, відомостей про те, що ввезений позивачем на митну територію України транспортний засіб до 2004 року перебував у власності аеропорту також не свідчить про факт його першої реєстрації іншою датою, ніж 21.12.2004.

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що у спірній ситуації зазначена у реєстраційному документі щодо права користування транспортним засобом, який ввозиться на митну територію України, дата першої реєстрації автомобіля є датою початку його використання, а тому станом на момент проведення першої реєстрації такого транспортного засобу (04.12.2009) строк його експлуатації складав менше 5 років.

Враховуючи викладене, при проведенні першої реєстрації транспортного засобу (VOLKSWAGEN Т4, рік випуску 1999, об`єм двигуна 2461 куб. см., номер шасі НОМЕР_1 ) позивач здійснив сплату з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, виходячи з правильного розрахунку із застосуванням розміру ставки, передбаченої статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-XIІ, для вантажних автомобілів зі строком використання - до 5 років.

Підстави для збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів спірним податковим повідомленням-рішенням у податкового органу були відсутні.

Отже, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та постановлений за відсутності порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016 у справі №2а/2570/2399/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк