Справа № 308/14188/18
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

03.07.2019 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

за участю секретаря судового засідання Пазяк С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.09.2018 року Закарпатською митницею ДФС було складено постанову в справі про порушення митних правил № 3372/30500/18, відповідно до якої його притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Вважає, що вищевказана постанова винесена відповідачем без повного та належного дослідження всіх обставин справи та наданих ним документів, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до обставин справи 28.07.2018 року в зону митного контролю митного посту КПП «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав автомобіль марки «Ford Mondeo», де в якості пасажира слідував ОСОБА_1 . В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних було встановлено, що 26.04.2018 року, о 10.08 год., через митний пост «Тиса» громадянином України ОСОБА_1 було ввезено транспортний засіб марки «BMW 735», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 НОМЕР_2 , в митному режимі «транзит». Станом на 28.07.2018 року вказаний автомобіль з території України вивезеним не значиться. В постанові про порушення митних правил вказані граничні терміни вивезення ОСОБА_1 транспортного засобу в строк до 01.05.2018 року в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС, або до 06.05.2018 року в зоні діяльності будь-якої іншої митниці.

Позивач вказує, що навмисне порушення строків вивезення транспортного засобу він не допустив з наступних причин і обставин. Зокрема, дійсно 26.04.2018 року ним було ввезено транспортний засіб марки «BMW 735» з подальшим транзитом через територію України в Республіку Білорусь, тобто через зону діяльності іншої митниці і термін перебування транспорту складав 10 діб, а саме до 06.05.2018 року. В процесі підготовки до тривалої поїздки ОСОБА_1 захворів і перебував на лікуванні до 04.05.2018 року. У день свого видужання, тобто 04.05.2018 року, ОСОБА_1 звернувся із заявою до митного органу про продовження терміну транзиту, при цьому термін дії транзиту у позивача закінчувався 06.05.2018 року з метою поїздки в Республіку Білорусь. 04.05.2018 року в день написання заяви до митних органів автомобіль марки «BMW 735» потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої транспортний засіб в період в період з 04.05.2018 року по 21.08.2018 року перебував на ремонті у ТзОВ «Модуль ВК» у зв`язку з ремонтом зчеплення.

Посилаючи на положення ст. ст. 95, ч. 1 ст. 460 МК України позивач зауважує, що в даному випадку строки транзитного перевезення транспортного засобу та письмове повідомлення відповідачем про обставини затримки по причині хвороби і поломки транспортного засобу підтверджують відсутність умислу ОСОБА_1 на вчинення правопорушення і порушення відбулося внаслідок обставин непереборної сили.

При вирішенні даної справи позивач просить звернути у вагу на судову практику в аналогічних справах, зокрема постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 року у справі № 876/7663/15.

За твердженням позивача, оскаржувана постанова винесена відповідачем без з`ясування всіх обставин всіх обставин, що мали значення при розгляді про порушення митних правил, зокрема при розгляді справи працівниками Закарпатської митниці ДФС не були з`ясовані та доведенні обставини, які б свідчили в діях позивача ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, оскільки не перевірено належним, чи дійсно позивач перебував на лікуванні, а його автомобіль знаходився в ремонті. Вказані обставини підтверджувалися поданими позивачем документами до Закарпатської митниці ДФС. Докази позивача про його перебування на лікуванні, а автомобіля на ремонті після дорожньо-транспортної пригоди є належним чином підтвердженими, а відтак, в силу існуючих непереборних і незалежних від нього причин, таким чином, не зміг забезпечити вчасного перетину автомобілем державного контролю на кордоні, що виключає його адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного позивач просить суд скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 3372/30500/18 від 11.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам.

Від представника відповідача Закарпатської митниці ДФС України до суду надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, у якому зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з правомірністю винесеної постанови та безпідставністю адміністративного позову.

Правомірність оскаржуваної постанови представник відповідача мотивує тим, що ОСОБА_1 , перевищивши більше ніж на 10 діб встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України. 11.09.2018 року Закарпатською митницею ДФС розглянуто справу про порушення митних правил № 3372/30500/18 від 28.07.2018 року, запроваджену відносно громадянина України ОСОБА_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та винесено постанову, згідно з якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. На четвертій сторінці вказаної постанови ОСОБА_1 особисто проставлено дату, прізвище та підпис про отримання постанови на руки. Відтак, ОСОБА_1 отримано на руки постанову в справі, а отже йому було відомо ще 11.09.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді накладення на нього штрафу. Зазначені фактичні обставини справи стали правомірною підставою для винесення оскаржуваної постанови. Посилаючись на положення ст. 289 КУпАП зазначає, що як видно адміністративний позов підписано ОСОБА_1 07.12.2018 року, а справу про порушення митних правил № 3372/30500/18 розглянуто 11.09.2018 року. Позивач 11.09.2018 року особисто отримав примірник вищевказаної постанови, про що виконано ним особисто підпис в одному з примірників постанови 11.09.2018 року. З адміністративним позовом (скаргою) позивач звернувся до суду лише 07.12.2018 року, при кінцевому терміні оскарження 24.09.2018 року. Законодавець вважає достатнім строк у десять днів для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та виходить з того, що поважними можуть бути визнані причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій, пов`язаних з поданням позову до суду. За таких обставин, вважає, що підстав для поновлення строку, передбаченого ст. 289 КУпАП, не вбачається, та позивачем порушений встановлений вказаною статтею КУпАП строк оскарження.

Крім того, у поданому відзиві представник відповідача вказує, що згідно з поясненнями ОСОБА_1 , яке знаходиться у матеріалах справи, він не вивіз в межах встановленого терміну за митний кордон України транспортний засіб, ввезений з метою транзиту через територію України, у зв`язку з тим, що він потрапив у ДТП, а після того знаходився у лікарні чотири дні. Однак, як слідує з копії довідки від 10.08.2018 року № 866, наданої ОСОБА_1 , він перебував на амбулаторному лікуванні з 30.04.2018 року по 04.05.2018 року. Із заявою про продовження терміну транзиту звернувся до Закарпатської митниці тільки 04.05.2018 року, тобто після спливу терміну транзиту. Згідно з поясненнями та заяви автомобіль на даний час знаходиться на СТО. При написанні протоколу ОСОБА_1 документів, підтверджуючих неможливість вивезення транспортного засобу у визначені строки, надано не було. В подальшому 15.08.2018 року ОСОБА_1 написав заяву на Закарпатську митницю з проханням перенести розгляд справи на 12 годину 11.09.2018 року. 21.08.2018 року ОСОБА_1 особисто приніс на Закарпатську митницю підтверджуючі документи про перебування автомобіля в ремонті у ТзОВ «Модуль ВК» з 04.05.2018 року по 21.08.2018 року у зв`язку із ремонтом зчеплення автомобіля. Вартість робіт становила 850 грн. Мотивуючи відзив нормами ст. ст. 95, 192 МК України та Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, представник відповідача зазначає, що документів, які б вказували на те, що зчеплення автомобіля вийшло з ладу в результаті дії обставин аварії або непереборної сили ОСОБА_1 надано не було, що в свою чергу в розрізі положень ст. ст. 95, 192, 460 МК України, виключає ознаки аварії чи дії обставин непереборної сили, визначення яких, наведено у вищевказаному Порядку від 31.05.2012 року № 657. Крім цього, ТзОВ «Модуль ВК» у відповідності до вищенаведеного Порядку, не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт таких обставин. Поміж цього, поломка транспортного засобу не могла завадити ОСОБА_1 вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті та ін.), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов`язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов`язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених ст. 95 МК України. Із заявою про продовження терміну транзиту звернувся до Закарпатської митниці тільки 04.05.2018 року, тобто після спливу терміну транзиту.

Представник відповідача звертає увагу, що матеріалами справи встановлено, що саме ОСОБА_1 , прямуючи через митний пост «Тиса», подавав до митного контролю документи, на підставі яких транспортний засіб марки «BMW 735», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , був оформлений в митному режимі «транзит». Таким чином, він міг передбачити можливість настання шкідливих наслідків своїх дій. Вважає, що оскаржуваною постановою в справі про порушення митних правил позивача на підставі та в порядку, що встановлені законом було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов слід залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою заступника т.в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. в справі про порушення митних правил № 3372/30500/18 від 11.09.2018 року громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 28.07.2018 року, о 00 год. 00 хв., в зону митного контролю митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав автомобіль марки «FORD MONDEO», реєстраційний номер України НОМЕР_4 , де в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1 .

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: ДСМО «Інспектор» та САІС ДФС України, було встановлено, що 26.04.2018 року, о 10 год. 08 хв., через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС Шестопаловим О ОСОБА_2 було ввезено транспортний засіб марки «BMW 735», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_3 , в митному режимі «транзит».

Станом на 28.07.2018 року вищевказаний автомобіль з території України вивезеним не значиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 МК України ОСОБА_1 повинен був вивезти за межі митної території України транспортний засіб марки «BMW 735», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_3 , в строк до 01.05.2018 року, переміщуючись в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС або до 06.05.2018 року в зоні діяльності будь-якої іншої митниці.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , яке знаходиться у матеріалах справи, він не вивіз в межах встановленого терміну за митний кордон України транспортний засіб, ввезений з метою транзиту через територію України, у зв`язку з тим, що він потрапив у ДТП, а після того знаходився у лікарні чотири дні. Однак, як слідує із копії довідки від 10.08.2018 року № 866, наданої ОСОБА_1 , він перебував на амбулаторному лікуванні з 30.04.2018 року по 04.05.2018 року. Із заявою про продовження терміну транзиту звернувся до Закарпатської митниці тільки 04.05.2018 року, тобто після спливу терміну транзиту. Згідно з поясненнями та заяви автомобіль на даний час знаходиться на СТО. При написанні протоколу ОСОБА_1 документів, підтверджуючих неможливість вивезення транспортного засобу у визначені строки, надано не було.

В подальшому 15.08.2018 року ОСОБА_1 написав заяву на Закарпатську митницю з проханням перенести розгляд справи на 12 годину 11.09.2018. року. 21.08.2018 року ОСОБА_1 особисто приніс на Закарпатську митницю підтверджуючі документи про перебування автомобіля в ремонті у ТзОВ «МОДУЛЬ ВК» з 04.05.2018 року по 21.08.2018 року у зв`язку із ремонтом зчеплення автомобіля. Вартість робіт становила 850 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою документів, які б вказували на те, що зчеплення автомобіля вийшло з ладу в результаті дії обставин аварії або непереборної сили ОСОБА_1 надано не було, що в свою чергу в розрізі положень ст. ст. 95, 192, 460 МК України, виключає ознаки аварії чи дії обставин непереборної сили, визначення яких, наведено у Порядку від 31.05.2012 року № 657. Крім цього, ТзОВ «МОДУЛЬ ВК» у відповідності до вищенаведеного Порядку, не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт таких обставин. Поломка транспортного засобу не могла завадити ОСОБА_1 вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті та ін.), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов`язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише викачає обов`язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених ст. 95 МК України. Із заявою про продовження терміну транзиту звернувся до Закарпатської митниці тільки 04.05.2018 року, тобто після спливу терміну транзиту.

Таким чином, за твердженням митного органу, ОСОБА_1 , перевищивши більше між на 10 діб встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач ОСОБА_1 10.12.2018 року звернувся із даним позовом в суд.

Матеріалами справи встановлено, зокрема копією постанови в справі про порушення митних правил № 3372/30500/18 від 11.09.2018 року, що додано представником відповідача до поданого ним відзиву на позов, що примірник оскаржуваної постанови позивачем отримано особисто 11.09.2018 року, про що свідчить виконаний на ній його підпис (а.с. 4 оскаржуваної постанови).

Відповідно до положень ст. 529 МК України постанова митниці у справах про порушення митних правил може бути оскаржена до суду у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Аналогічні строки передбачені у ст. 289 КУпАП, в якій передбачено, що в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярного звернення до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує час, протягом якого особа може звернутися до суду з адміністративним позовом за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства. При цьому запровадження таких строків зумовлене метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Тобто строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Позивач звернувся до суду 10.12.2018 року з позовом про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 11.09.2018 року, тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 286 КАС України строку десяти днів з дня ухвалення відповідного оскаржуваного рішення.

При цьому позивачем не заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

З матеріалів справа вбачається, що позивач мав можливість у передбачений законом строк оскаржити постанову в справі про порушення митних правил від 11.09.2018 року, однак звернувся до суду 10.12.2018 року, а тому ним пропущено строк, встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України без поважних на те причин.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 8 КАС України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні поновленні пропущеного строку без належного обґрунтування поважності причин його пропуску. Вибіркове надання судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення зазначеного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись ст. 529 МК України, ст. ст. 122, 123, 240, 248, 286 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І. Бедьо