Справа № 603/377/19
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/377/19
Провадження №2-а/603/7/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання - Бішко І.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу № 603/377/19

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державна екологічна інспекція у Тернопільській області

предмет позову: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участі:

представника позивача - Вереса М.Я. ,

представника відповідача - Сагаша Д .З..

в с т а н о в и в :

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 27 травня 2019 року № 27 та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 31 травня 2019 року ним отримано вищевказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 188-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, як на посадову особу, в розмірі 765 грн. Вважає оспорювану постанову суб`єкта владних повноважень незаконною, необґрунтованою та безпідставною. Доводи позивача зводяться до того, що суб`єктом владних повноважень залишено поза увагою той факт, що позивач, як фізична особа-підприємець на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення припинив займатися підприємницькою діяльністю, оскільки відомості про таке припинення цього ж дня було внесено до Єдиного державного реєстру, а тому правових підстав для здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, у відповідача не було. Цю обставину позивач просив узяти до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про що інформував листом від 17.05.2019 року, проте відповідач на це не зважив. Також в оскаржуваній постанові суб`єктом владних повноважень не вказано конкретного місця вчинення правопорушення, а саме, за яким номером по вулиці Шевченка у місті Монастириська позивач не допустив посадової особи державної екологічної інспекції до позапланової перевірки.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Верес М.Я. підтримав позовні вимоги з підстав вказаних у адміністративному позові.

Державна екологічна інспекція у Тернопільській області заперечила щодо задоволення позову, надіславши відзив на нього (а.с.39-41).

У судовому засідання представник відповідача Сагаш Д.З вказав, що постанова про накладення адміністративного стягнення, на його думку, є правомірною оскільки ОСОБА_1 не виконав законних вимог контролюючого органу щодо допуску до проведення позапланової перевірки. Також відповідач зазначив, що враховуючи те що ОСОБА_1 був на час вчинення адміністративного правопорушення фізичною особою-підприємцем, тому на нього накладено адміністративне стягнення, як на спеціального суб`єкта - «посадову особу».

Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що зумовили публічно-правовий спір.

Як вбачається із матеріалів справи 05.12.2018 року за наслідками виявлених порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища було скеровано Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припис від 05.12.2018 року № 1.1-1/4243 з вказівкою отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Строк виконання встановлено до 05.04.2019 року (а.с. 43).

07.05.2019 року Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області з метою перевірки виконання вищевказаного припису видано направлення № 177 на проведення з 7 по 8 та з 10 по 11 травня 2019 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сагашем Д.З. позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.42).

Отже, на виконання вимог вищевказаного направлення з ціллю перевірки виконання вимог припису № 1.1-1/4243, 10 травня 2019 року державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Сагаш Д.З. намагався провести позапланову перевірку у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Проте ОСОБА_1 не допустив цього інспектора до проведення позапланової перевірки, мотивуючи це тим, що він уже не є суб`єктом господарювання, оскільки цього ж дня припинив підприємницьку діяльність відомості про, що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Факт недопущення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сагаша Д. З . до проведення позапланової перевірки було одразу заактовано (а.с. 45).

У зв`язку з тим, що невиконані законні розпорядження посадової особи органу, який здійснює державний контроль в галузі охорони навколишнього природного середовища, що проявилося у недопущенні інспектора до проведення позапланової перевірки пов`язаної із виконання суб`єктом господарювання ОСОБА_1 припису № 1.1-1/4243 відносно нього цього ж дня, складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 188-5 КУпАП (а.с. 44).

27 травня 2019 року за наслідками розгляду справи про амінстративне правопорушення ОСОБА_1 як посадову особу, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 188-5 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в максимальному його розмірі, що передбачено цією статтею (а.с. 5).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Європейською конвенцією про обчислення строків від 16.05.1972 № ETS № 076, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 454/2011, Інструкцією з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 липня 2004 року № 264.

Відповідно до статті 16 Конституції України екологічна безпека і екологічна рівновага на території України, збереження генофонду народу є обов`язком держави.

Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» (ст. 50) визначає екологічну безпеку як стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров`я людей, що гарантується здійсненням широкого комплексу взаємопов`язаних екологічних, політичних, економічних, технічних, організаційних, державно-правових та інших заходів.

Довкілля вважається безпечним, коли його стан відповідає встановленим у законодавстві критеріям, стандартам, лімітам і нормативам, що стосуються його чистоти (незабрудненості), ресурсомісткості (невиснаженості), екологічної стійкості, санітарних вимог, видового різноманіття, здатності задовольняти інтереси громадян.

Приписами статті 19 Основного закону передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 Положення про Державну екологічну інспекцію України (далі - Держекоінспекція), затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 454/2011 передбачено, що основними завданнями Держекоінспекції поряд з іншими є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Для виконання покладених на неї завдань Держекоінспекція має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов`язкові для виконання приписи, розпорядження (пункт 6 Положення № 454/2011).

Питання проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) врегульовано Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V). Позапланові перевірки проводяться згідно з річними планами, або ж за наявності підстав, встановлених у цьому Законі. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 6 Закону підставами для здійснення позапланових заходів є: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю), одним з яких є Держекоінспеція, в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема: вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Обов`язок допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю) за умови дотримання державного нагляду (контролю) випливає зі змісту статті 11 Закону № 877-V.

За статтею 10 цього Закону суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема: не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом, та за інших передбачених цією статтею умов.

Наведені нормативні положення на рівні закону визначають правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), передбачають право, умови та підстави суб`єкта господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю).

Отже аналізуючи вищевказані положення законодавства, слід дійти висновку що легітимною з боку суб`єкта владних повноважень вважатиметься та позапланова перевірка, яка відображена у річному плані, або ж проводиться за наявності особливих підстав, встановлених у цьому Законі одна з яких - перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю). Іншими словами перевірка стану усунення суб`єктом господарювання виявлених порушень законодавства.

Оцінюючи намагання посадової особи Держекоінспекції у Тернопільській області провести 10.05.2019 року позапланову перевірку у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що такий захід був законним, оскільки втручання у господарську діяльність здійснювалося на підставі чітко встановленій у статті 6 Закону № 877-V. Окрім цього, таке втручання переслідувало законну ціль - екологічна безпека, так як підлягало з`ясуванню питання - чи усунув суб`єкт господарювання виявлені 05.12.2018 року порушення законодавства в галузі охорони навколишнього природного середовища. Саме через обґрунтовану мету, обраний відповідачем контролюючий захід у виді позапланової перевірки був виправданим.

Також на переконання суду таке втручання в господарську діяльність позивача ОСОБА_1 не могло завдати для нього «індивідуальний і надмірний тягар», а отже не становило істотний дисбаланс між прагненням суб`єкта владних повноважень провести законну позапланову перевірку, та потребою захистити право позивача на невтручання у здійснення ним господарської діяльності чи на повагу до його житла.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 не допустив посадової особи Держекоінспекції до проведення позапланової перевірки. Мотивував недопущення тим, що його діяльність, як фізичної особи-підприємця цього ж дня припинена, про що відомості внесені до Єдиного державного реєстру, а тому на нього не повинні поширюватися заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Натомість такі доводи позивача є неспроможними, оскільки не узгоджуються із законодавством.

Згідно з пунктом 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з частиною 1 статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 № ETS № 076 (вказана Конвенція неодноразово застосовується в правозастосовній практиці Верховним Судом, наприклад Постанова ВС від 18.04.19 № 815/1871/16, Постанова ВС від 28.02.19 № 818/3726/14), строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem..

Як слідує із загальнодоступної багатомовної універсальної інтернет енциклопедії "Вікіпедія" (https://uk.wikipedia.org/wiki/) північ, рідше полуніч, опівніч - час, що в більшості західних культур, відповідає завершенню однієї доби та початку іншої. Позначається як «0 годин 0 хвилин» або «24 години 00 хвилин».

Таким чином строк, що обчислюється у днях, а саме про цей часовий проміжок у вищевказаному Законі мовиться, спливає опівночі дня внесення запису про припинення підприємницької діяльності цієї фізичної особи до Єдиного державного реєстру.

Як убачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 22), запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 внесено - 10.05.2019 року.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 припинив здійснювати підприємницьку діяльність о 24:00 год 10.05.2019 року, а до того часу був суб`єктом господарювання й підпадав під сферу дії законодавства пов`язаного із заходами державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За таких обставин, не допустивши посадової особи Держекоінспекції до проведення позапланової перевірки за умови законних на те підстав, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вчинив протиправне діяння.

Відповідно до статті 12 Закону № 877-V невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Положення цієї статті кореспондуються із статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Згідно зі статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на винних осіб накладається адміністративне стягнення.

За таких обставин, встановивши наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 посадова особа Держекоінспекції зобов`язана була скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення й за наслідками цього винести постанову про накладення адміністративного стягнення, що і було зроблено.

Не погоджується суд також з доводами позивача про порушення відповідачем вимог КУпАП, в частині невказання в оспорюваній постанові відомостей про місце вчинення правопорушення, а саме, за яким номером по вулиці Шевченка у місті Монастириська позивач не допустив посадову особу державної екологічної інспекції до позапланової перевірки.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Інструкції з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 липня 2004 року № 264, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, посадова особа виносить постанову по справі відповідно до статті 283 КУпАП. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Приписами частини другої статті 283 КУпАП передбачено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Такі ж вимоги до постанови передбачені й вищевказаною Інструкцією. Аналізуючи зміст цієї норми слід дійти висновку, що вона не містить імперативних вимог щодо відображення у постанові в справі про адміністративне правопорушення даних про місце вчинення правопорушення, а відтак відсутність таких відомостей у постанові не є помилкою.

На підтвердження цього твердження вказує частина третя статті 283 КУпАП, яка мовить, що крім даних, визначених частиною другою цієї статті, постанова в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху обов`язково повинна містити відомості місце вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім цього слушним, на думку суду, є пояснення представника відповідача з цього приводу Сагаша Д.З. , який вказав: - «що враховуючи те, що ОСОБА_1 його до проведення позапланової перевірки за адресою: АДРЕСА_1 не допустив, ним і не зазначалося назва будинку по АДРЕСА_1 , оскільки це не було конкретним місцем вчинення правопорушення.

За таких обставин оспорювана постанова в цій частині є законною та обґрунтованою.

Натомість суд не погоджується з тим, що ОСОБА_1 лише через те, що має статус фізичної особи-підприємця є спеціальним суб`єктом - «посадовою особою».

Відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Отже єдиним критерієм коли особа може нести адміністративну відповідальність, як посадова особа, є наявність службових обов`язків, пов`язаних із дотриманням певних правил. Окрім цього, службовими вважатимуться лише ті обов`язки, які характеризуватимуться адміністративно-господарськими та/або організаційно розпорядчими функціями.

Проте у постанові не вказано, які ж організаційно-розпорядчі та/або адміністративно-господарські функції та щодо кого, виконував ОСОБА_1 .. Не підтверджено відповідачем жодними доказами, того що ОСОБА_1 на умовах трудового договору наймав працівників для сприяння йому в здійсненні підприємницької діяльності, а відтак набув щодо них організаційно-розпорядчих повноважень.

Також, помилковим є твердження, що будь-яка фізична особа-підприємець є посадовою особою, оскільки законодавець в санкціях до статтей КУпАП розмежовує цих суб`єктів на таких як: «посадових осіб»; «посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності»; «громадянинина - суб`єкта підприємницької діяльності» наприклад це проілюстровано у статтях 41, 52, 82, 82-8, 91-5, 133-1, 133-2,152, 155-1, 162-1, 163-4, 166-9, 175-2, 180-1, 186-3, 188-34 і.т.д КУпАП. Таким чином, фізична особа-підприємець абсолютно не розглядається законодавцем як спеціальний суб`єкт - «посадова особа». За таких обставин накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу як на спеціального суб`єкта «посадову особу» не відповідає закону.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статтею 286 КАС України. Положеннями частини третьої цієї статті передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі й змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже враховуючи те, що суб`єктом владних повноважень захід стягнення до ОСОБА_1 застосовано не вірно, суд вважає за необхідне його змінити, з тим, щоб це стягнення не було посилене.

Змінюючи захід стягнення, суд враховує відповідно до статті 33 КУпАП характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення - судом не встановлено, а тому з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, що посягає на гарантоване конституційне право людини на безпечне навколишнє природне середовище, характеризується умисною формою вини, особи винного, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення, як до громадянина у виді штрафу в розмірі наближеному до середньої межі передбаченому санкцією статті 188-5 КУпАП.

Саме таке стягнення на переконання суду буде домірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності.

З огляду на викладене, керуючись статтями 2, 77, 241, 242, 243, 244, 246,251, 268, 271, 286 КАС України суд

у х в а л и в :

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови від 27 травня 2019 року № 27 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 188-5 КУпАП задовольнити частково.

2.Змінити захід стягнення призначений постановою Державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 27 травня 2019 року № 27 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 188-5 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дванадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 204 (двісті чотири) грн..

3.В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до статті 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду проголошено 09 липня 2019 року.

Суддя І. М. Галіян