Справа № 428/1376/19
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/1376/19
Провадження № 2-а/428/70/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 516829 від 04.08.2018, винесеною поліцейським 1 батальйону 1 роти УПП в Луганській області Салафудіновим Миколою Володимировичем визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що позивач 04 серпня 2018 року об 11:58:35 год. в м. Сєвєродонецьку по вул. Донецька, 4, під час керування транспортним засобом VOLKSWAGEN POLO, державний номер НОМЕР_1 , користувався засобом зв`язку, чим порушив п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає вищезазначену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 516829 від 04.08.2018 незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, позивач 04.08.2018 рухався в м. Сєвєродонецьку по вул. Енергетиків у бік вул. Донецька, де був зупинений співробітниками патрульної поліції, а саме поліцейським рядовим поліції Салафудіновим М.В., який зазначив, що позивача зупинено за порушення п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху України, що позивач нібито розмовляв по телефону.

При зупинці відповідач зазначив, що ним ведеться відеофіксація розмови, назвав причину зупинки та почав складати оскаржувану постанову.

На зауваження позивача про те, що під час руху транспортного засобу він не користувався засобом зв`язку, тримаючи його у руках, рядовий не звертав уваги. При цьому, позивач наполягав на роз`ясненні всієї ситуації, яка склалася, в тому числі і складових самої оскаржуваної постанови, не розуміючи підстави для притягнення до адміністративної відповідальності. Але будь-які спроби не дали результату, рядовий поліції не тільки не слухав, а й як найскоріше покинув місце розгляду справи та відповідного складення постанови про адміністративне правопорушенні, а тим самим порушив права позивача щодо всебічного розгляду справи.

При цьому, під час розгляду справи на місці, позивач ознайомився з відеозаписом, де вбачається, що відповідачем не було зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом під час використання засобів зв`язку, які тримаються у руці, адже на вказаному фрагменті відеозапису відображений лише автомобіль позивача під час руху. Чи тримав в цей час позивач телефон або інший засіб зв`язку у руці та чи користувався засобом зв`язку взагалі з відеозапису встановити неможливо. Також відеозаписом зафіксовано «правопорушення» на вул. Енергетиків, а не на вул. Донецька, 4, як зазначає відповідач в оскаржуваній постанові, тому як на відео зображено рух транспортного засобу позивача по вул. Енергетиків. При цьому, відеозапис був здійснений саме з боку вул. Менделєєва (де в очікуванні знаходився транспортний засіб патрульної поліції), де чітко відображено рух автомобілю позивача по вул. Енергетиків, і зупинка автомобілю позивача відбулась вже на вул. Донецька, 4, де і була складена незаконна постанова.

Як вбачається, відповідачем в оскаржуваній постанові не вказано місце скоєння адміністративного правопорушення (рух автомобілю позивача зафіксовано на відео по АДРЕСА_1 Енергетиків, в оскаржуваній постанові - по вул. Донецька), не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, та будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху.

Таким чином, з урахуванням відсутності доказів його вини, як і порушення ПДР України, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі просить закрити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду від представника позивача адвоката Суткової Р.А. надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судове засідання відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП Салафудінов М.В. не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, повідомивши суд, що відеозапис правопорушення не зберігся. До суду відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 516829 від 04.08.2018, складену поліцейським 1 батальйону 1 роти УПП в Луганській області ДПП Салафудіновим М.В. незаконною, у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі, а також відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідачем суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 М ОСОБА_3 В. від 04.08.2018 не наданий.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою рядового поліції УПП в Луганській області 1 батальйону 1 роти Салафудіновим М.В. серії ЕАВ № 516829 позивача було визнано винним у порушенні п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 04.08.2018 об 11:58:35 год. в м. Сєвєродонецьку вул. Донецька, 4, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Polo НОМЕР_1 , під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР - користування під час руху ТЗ засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано суду будь-яких доказів, які могли б спростувати пояснення позивача, який стверджував, що його дії не містять ознак скоєння адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд доходить висновку про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності необґрунтовано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 516829 від 04.08.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень 00 копійок, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Салафудінова Миколи Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 516829 від 04.08.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- представник позивача: ОСОБА_4 Агабєковна, місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Салафудінов Микола Володимирович, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов