Справа № 9901/925/18
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

суддів Великої Палати Верховного Суду Прокопенка О. Б., Британчука В. В., Лобойка Л. М., Ситнік О. М., Яновської О. Г.
на постанову від 25 червня 2019 року у справі № 9901/925/18 (провадження
№ 11-219заі19)
за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправними дій щодо ненадання публічної інформації.
25 червня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 7 лютого 2019 року - без змін.
У постанові Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновками суду першої інстанції, що хоча статтею 93 Закону України від 13 січня 2011 року
№ 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI) передбачено, що члени та уповноважені працівники секретаріату Комісії мають безпосередній доступ до автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, користуються державними, у тому числі урядовими, засобами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами, разом з тим жодним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність Комісії, не передбачено обов`язку Комісії фіксувати окремим документом (документами) перелік таких автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, до яких має безпосередній доступ Комісія. При цьому вживати заходів для того, щоб створити запитувану позивачем інформацію з метою надання відповіді на його інформаційний запит, не входить в обов`язки Комісії як розпорядника публічної інформації.
До того ж, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.
Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України вважаємо за необхідне висловити окрему думку у цій справі, виходячи з таких міркувань.
Законом № 2939-VI встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Частина друга статті 1 Закону № 2939-VI закріплює презумпцію публічності інформації, згідно з якою будь-яка інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 4 Закону № 2939-VI доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 Закону № 2939-VI; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (стаття 12 Закону № 2939-VI).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
У пункті 1 статті 92 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) закріплено, що ВККС є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.
Таким чином, ВККС є розпорядником інформації у сфері доступу до публічної інформації.
Відповідно до частини четвертої статті 13Закону № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
До безпосередніх обов`язків розпорядників інформації згідно з пунктом 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI належить надання та оприлюднення достовірної, точної та повної інформації.
Частина третя статті 93 Закону № 1402-VIII передбачає, що члени та уповноважені працівники секретаріату Комісії мають безпосередній доступ до автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, користуються державними, у тому числі урядовими, засобами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами.
Ця норма свідчить про те, що ВККС має володіти інформацією, до яких автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних має доступ, оскільки це безпосередньо стосується реалізації повноважень Комісії.
Таким чином, із урахуванням викладеного вище не можемо погодитись із висновками Великої Палати Верховного Суду та суду першої інстанції стосовно того, що розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він з огляду на свій правовий статус створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.
Вважаємо, що з аналізу положень чинного законодавства про доступ до публічної інформації вбачається, що розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати не лише ту публічну інформацію, яку він з огляду на свій правовий статус створив, а й ту, яка була отримана ним (розпорядником) в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом № 2939-VI.
Крім того, судами не встановлено, що Комісія не володіє інформацією, до яких автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних вона має безпосередній доступ.
Таким чином, аналіз досліджених обставин, на нашу думку, давав обґрунтовану підставу Великій Палаті Верховного Суду скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у від 7 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1
Судді Великої Палати
Верховного Суду О. Б. Прокопенко