Справа № 569/16468/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5354/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Бедрій Х.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Козачука А.АВ.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року у справі № 569/16468/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправними і скасування постанов (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Бабій О.М. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 15.03.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Енергетичної митниці ДФС (далі також відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов Енергетичної митниці Державної фіскальної служби в справі про порушення митних правил від 27.08.2018 року №№ 0020/90304/18, 0021/90304/18, 0022/90304/18, 0023/90304/18, 0024/90304/18, 0025/90304/18, 0026/90304/18, 0027/90304/18, 0028/90304/18 та 0029/90304/18.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року адміністративний позов задоволено та закрито провадження у справах про порушення митних правил щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивач не забезпечив доставку товару в Угорщину у пункти призначення: ПЗП «Нірбогдань», Угорщина або ПЗП «Тіссуйварош», Угорщина у встановлений законодавством термін. Акт здачі-приймання нафтопродуктів у пункті призначення складено 16.05.2018, що підтверджує перевищення терміну доставки більше, ніж на 10 діб, та порушення пункту 5 частини 1 статті 95 Митного кодексу України (далі МК України).

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги, одночасно клопотав про долучення додаткових доказів, які підтверджують перевищення встановленого законодавством строку транзиту нафтопродуктів.

Разом з тим, представник апелянта не надав доказів неможливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, апелянтом не надіслано копії доказів іншому учаснику справи.

Враховуючи зазначене, з посиланням на положення частин 8, 9 статті 79 та частини четвертої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) апеляційний суд не прийняв до розгляду додатково надані апелянтом докази.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач працює на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» (далі ТОВ «Прикарпатзахідтранс»), яке здійснює надання послуг з транспортування нафтопродуктів по території України відповідно до договорів укладених з контрагентами.

На підставі Договору про надання послуг із транспортування від 02 лютого 2017 року № 1548-026TA, укладеного з компанією «Proton Energy Group S.A.» (юридична особа, що створена та діє за законодавством Швейцарії), ТОВ «Прикарпатзахідтранс» виступав перевізником товару «важкі дистиляти, газойлі, паливо дизельне ЄВРО, СОРТ С, екологічний клас К5», вид перевезення трубопровідний транспорт, митний режим транзит.

У період березня-квітня 2018 року ТОВ «Прикарпатзахідтранс» до митного органу було подано періодичні митні декларації (далі ПМД) типу ТР 80 РР на переміщення трубопровідним транспортом дизельного палива №№ UA 903040/2018/494 від 13.02.2018 р., UA 903040/2018/720 від 05.03.2018 р., UA 903040/2018/744 від 06.03.2018 р., UA 903040/2018/794 від 12.03.2018 р., UA 903040/2018/820 від 14.03.2018 р., UA 903040/2018/926 від 20.03.2018 р., UA 903040/2018/928 від 20.03.2018 р., UA 903040/2018/1390 від 13.04.2018 р., ПМД ТР 80 РР № UA 903040/2018/1406 від 16.04.2018 р., UA 903040/2018/1461 від 18.04.2018 р.

З метою оформлення завершення митного режиму транзиту ТОВ «Прикарпатзахідтранс» до митного органу шляхом електронного повідомлення було подано додаткові митні декларації №№ UA 903040/2018/000845 від 15.03.2018 р., UA 903040/2018/001391 від 13.04.2018 р., UA 903040/2018/001893 від 15.05.2018 р.

Відповідачем оформлено картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 903040/2018/00005 щодо Митної декларації №UA903040.2018.000845 від 15.03.2018 р., № UA903040/2018/00009 щодо Митної декларації №UA903040.2018.001391 від 13.04.2018 р., № UA903040/2018/00015 щодо Митної декларації №UA903040.2018.001893 від 15.05.2018 р.

Причиною відмови митного оформлення випуску товару відповідачем зазначено ненадання акту прийому-передачі товарів, підписаного іноземним суб`єктом, що підтверджує кількість товарів, вивезених за межі митної території України.

Зі змісту карток відмови вбачається, що ТОВ «Прикарпатзахідтранс» було надано, зокрема, акти приймання-передачі товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом.

Вказані акти приймання-передачі товарів відповідачем були оцінені як неналежні.

Вказані обставини стали підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із даними постановами, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту дотримання ТОВ «Прикарпатзахідтранс», директором якого є позивач, строків транзиту нафтопродуктів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 231 МК України митний контроль товарів, що переміщуються через митний кордон України трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, у тому числі з метою транзиту через митну територію України, здійснюється в місцях митного контролю, які визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок і строки митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, строки сплати митних платежів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, виходячи з особливостей переміщення зазначених товарів через митний кордон України (частина 1 статті 232 Митного кодексу України).

Згідно ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до 470 МК України встановлено відповідальність за недоставляння товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, видача їх без дозволу органу доходів і зборів або втрату.

Так, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил визначено Главою 69 Митного кодексу України.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 485 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 527 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

Позиція митного органу полягає в тому, що ТОВ «Прикарпатзахідтранс» не надало належних доказів завершення транспортування нафтопродуктів територією України.

Такими документами, як вважає відповідач, мають бути виключно акти приймання-передачі товару відповідно до зовнішньоекономічного договору, оформлений у пункті призначення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Прикарпатзахідтранс» подані митному органу періодичні митні декларації типу ТР 80 РР на переміщення трубопровідним видом транспортом в митному режимі транзит, товару: «важкі дистиляти, газойлі, паливо дизельне ЄВРО, СОРТ С, екологічний клас К 5» (код товару УКТ ЗЕД: ), поданими.

Відправник товару - ПАО «НК» РОСНЕФТЬ», Російська Федерація, отримувач товару Компанія «PROTON ENERGY GROUP SA» Швейцарія, перевізник товару ТОВ «Прикарпатзахідтранс».

Протягом лютого-березня 2018р. вантаж в поновному обсязі, переміщено на митну територію України в резервуари лінійної виробничо-диспетчерської станції (далі ЛВДС) « 5С», що знаходиться за адресою: Рівненська область Дубенський район смт. Смига відповідно до актів приймання-передачі нафтопродуктів.

Прийом та відкачка палива за вказаними ПМД у резервуари та з резервуарів ЛВДС « 5С» (Смига) відбувались з 16.02.2018 по 23.04.2018.

З метою оформлення завершення митного режиму транзиту ТОВ «Прикарпатзахідтранс» подало до Енергетичної митниці ДФС шляхом електронного повідомлення додаткові митні декларації.

Проте, контролюючий орган відмовив у митному оформленні (випуску) товарів ТОВ «Прикарпатзахідтранс», про що прийняв відповідні картки відмови.

Зокрема, підставою відмови у митному оформленні (випуску) товарів ТОВ «Прикарпатзахідтранс» є ненадання повного пакету документів, відповідно до ст. 335 МК України та ст. 232 МК України, наказу МФУ № 629 від 30.05.12р., листа Енергетичної митниці від 02.08.2017 № 28-70-19/239 та службової записки ВОМК Енергетичної митниці, а саме акту прийому-передачі товарів, що підтверджує кількість товарів, вивезених за межі МТУ.

З матеріалів справи вбачається, що дані картки відмови ТОВ «Прикарпатзахідтранс» оскаржило до суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року у справі №826/1439/18 прийнято рішення, яким скасовані вищезазначені картки відмови та зобов`язано Енергетичну митницю ДФС завершити митне оформлення (випуск) товарів згідно з поданими митними деклараціями № UA 903040/2018/000845 від 15.03.2018 р., № UA 903040/2018/001391 від 13.04.2018 р., № UA 903040/2018/001893 від 15.05.2018 р.

Митний орган дане судове рішення виконав, прийняв додаткові декларації № UA 903040/2018/000845 від 15.03.2018 р., № UA 903040/2018/001391 від 13.04.2018 р., № UA 903040/2018/001893 від 15.05.2018 р., якими завершено транзит відповідних об`ємів пального.

Зазначеним вище судовим рішенням підтверджено, що позивачем своєчасно надані акти прийому нафтопродуктів (з позначкою «ПС») та акти відкачки нафтопродуктів (з позначкою «С»), які підтверджують кількість нафтопродуктів і за своїми змістом та правовою природою є актами приймання-передачі, що подаються для митного оформлення.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, які встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року у справі № 826/1439/18, яка набрала законної сили, а саме, що ТОВ «Прикарпатзахідтрас» виконані всі умови визначені законом для прийняття митним органом рішення завершення митного оформлення (випуск) товарів згідно з поданими митними деклараціями повторно не доказуються при розгляді даної справи.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 2.5 наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 629 «Про митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях електропередачі» (далі Наказ № 629), на який посилається апелянт, при переміщенні товарів через митний кордон України трубопровідним транспортом митниці (митному посту) надаються документи, передбачені пунктом 5 частини першої та частиною третьою статті 335 Митного кодексу України.

При цьому як акт прийому-передачі товарів можуть використовуватися такі документи, оформлені за результатами переміщення товарів через митний кордон України (через межі вільної митної зони) у відповідному митному режимі за попередній календарний місяць для нафтопродуктів:

акт прийому-передачі нафтопродуктів перевізниками документ, який містить дані про обсяг нафтопродуктів, переміщених через митний кордон України, підписаний українським перевізником і одержувачем (відправником) або іноземним та українським перевізниками;

акт прийому-передачі нафтопродуктів згідно із зовнішньоекономічним договором (контрактом) документ, який містить дані про обсяг нафтопродуктів, підписаний сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту) і має відмітку українського перевізника про фактичний обсяг переміщених нафтопродуктів;

акт прийому-передачі нафтопродуктів у резервуари та з резервуарів перевізника документ, який містить дані про обсяги нафтопродуктів, переміщених у резервуари та з резервуарів перевізника, підписаний українським перевізником.

Тобто, нормативним підзаконним актом, який регулює спірні правовідносини, визначено кілька документів, кожний з яких окремо може підтвердити факт переміщення товару через митний кордон України.

ТОВ «Прикарпатзахідтранс» надало митному органу передбачені Наказом № 629 акти прийому-передачі нафтопродуктів у резервуари та з резервуарів перевізника, тобто належними доказами підтвердило дотримання строків транзиту нафтопродуктів через територію України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У Рішенні від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).

Враховуючи, що внаслідок порушення відповідачами зазначеного принципу «належного урядування» були порушені права позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про протиправність оскаржуваних рішень відповідача.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної4 відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року у справі № 569/16468/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з проголошення і не може бути оскаржене.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 11.07.2019