Справа № 826/8687/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2019 року № 826/8687/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІУС» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

04.06.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛІУС» (ТОВ «ОЛІУС») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (ДФС України), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 29.05.2018 №736320/30583826;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 04.05.2018 №2328/30573826/2;

- зобов`язати ДФС України вважати прийнятими та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «ОЛІУС» від 09.11.2017 №26 та від 14.11.2017 №36 днем їх подання на реєстрацію.

В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що ТОВ «ОЛІУС» поставлено ТОВ «Укрпромфакторинг» товар та складено податкові накладні від 09.11.2017 №26 та від 14.11.2017 №36, які направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, реєстрація вказаних податкових накладних зупинена у зв`язку з тим, що податкові накладні відповідають Критеріям оцінки ступеня ризику визначеному пунктом 6 наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ.ЗЕД: 1517 (щодо податкової накладної від 09.11.2017 №26) та 0402, 1517, 1704, 1806, 1901, 2007 (щодо податкової накладної від 14.11.2017 №36). Запропоновано надати пояснення, документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивач зазначає, що він виконав вимоги, вказані в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних, проте, рішенням відповідача від 19.04.2018 №657394/30573826 відмовлено у реєстрації податкової накладної від 09.11.2017 №26, оскільки позивачем не надано первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Дане рішення залишено без змін рішенням комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 04.05.2018 №2328/30573826/2.

Рішенням відповідача від 29.05.2018 №736320/30583826 відмовлено у реєстрації податкової накладної від 14.11.2017 №36, оскільки позивачем не надано: договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Однак, позивач наголошує на тому, що ні в квитанціях, ні у вказаних рішеннях не зазначено які саме порушення закону допущенні, або в чому полягає недостатність документів. При цьому, позивачем надані документи, про відсутність яких зазначає відповідач.

Також позивач зауважив, що податкові накладні, складені в той самий період за результатом господарських правовідносин з ТОВ «Укрпромфакторинг», зареєстровані ДФС України без зауважень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2018 відкрито провадження у справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2018 залучено до участі у справі відповідача - комісію ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

В ході судового засідання 14.12.2018 залучено до участі у справі відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (ГУ ДФС у м. Києві).

Представник відповідачів подав відзиви на позовну заяву ТОВ «ОЛІУС» в яких вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Зазначив, що спірні рішення є правомірними, адже прийняті з урахуванням наданих позивачем документів, у зв`язку з ненаданням платником достатньої кількості документів. Так, для підтвердження реальності здійснення господарської операції ТОВ «ОЛІУС», згідно якої виписана податкова накладна від 09.11.2017 №26, позивачем не надано складські документи, сертифікати відповідності, товаро-транспортні накладні. Для підтвердження реальності здійснення господарської операції ТОВ «ОЛІУС», згідно якої виписана податкова накладна від 14.11.2017 №36 позивачем не надано складські документи та товаро-транспортні накладні щодо реалізації товару (маргарину, наповнювача, вершки рослині, глазурі, продукту молочного-рослинного вареного, повидла, десерту на адресу ТОВ «Укрпромфакторинг»).

В судовому засіданні представники сторін заявлені вимоги та заперечення на них підтримали.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд за клопотаннями представників сторін, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (КАС України), ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Так, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ «ОЛІУС» придбало в:

- ТОВ «Катеринопільський Агропродукт» згідно договору №1804-17 від 19.10.2017: маргарин за накладною №9058 на суму 568 400 грн, передплата за товар здійснена 31.10.2017, відповідно податкова накладна №1171 від 31.10.2017 ТОВ «Катеринопільський Агропродукт» зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за № від 14.11.2017; маргарин (для тортів та кремів; маргарин для листового тіста; «Столичний С») згідно накладної №8784 від 24.10.2017 на суму 542 960 грн, передплата за цей товар здійснена 23.10.2017, податкова накладна №907 від 23.10.2017 ТОВ «Катеринопільський Агропродукт» зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за № від 09.11.2017; шортенінг універсальний згідно накладної №7946 від 28.09.2017 на суму 598 940 грн, податкова накладна №1165 від 28.09.2017 ТОВ «Катеринопільський Агропродукт» зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 11.10.2017 за №.

- ПрАТ «Київський маргариновий завод» згідно договору №90 від 30.12.2015: маргарин «Олком» та «Слойка» за накладною №15015 від 12.10.2017 на суму 122 040,00 грн, передплата за товар здійснена 26.09.2017 відповідно податкова накладна №81920 від 26.09.2017 на суму 280 200,00 грн, у тому числі податок на додану вартість (ПДВ) 46 700,00 грн, зареєстрована ПрАТ «Київський маргариновий завод» в Єдиному реєстрі податкових накладних за № від 04.10.2017; маргарин «Олком Профі 82%» за накладною №17012 від 13.11.2017 на суму 118 800 грн, передплата за цей товар здійснена 01.11.2017, відповідна податкова накладна №17012 від 01.11.2017 зареєстрована 15.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних за №; маргарин «Слойка» згідно накладної №17014 від 13.11.2017 на суму 140 100 грн, податкова накладна №17014 від 13.11.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №.

- ТОВ «Профіт Трейд 2016» згідно договору №015 від 09.09.2016 маргарин «Молочний» та «Столичний» за накладною №279 від 17.10.2017 на суму 222 000 грн, у тому числі ПДВ 37 000,00 грн. Передплата за цей товар здійснена 13.10.2017, відповідно податкова накладна №25 від 13.10.2017 ТОВ «Профіт Трейд 2016» зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за № 30.10.2017.

- ТОВ «Щедро» згідно договору №110 від 01.04.2017: маргарин «Молочний особий» за накладною №4347 від 04.10.2017 на суму 136 500 грн, у тому числі ПДВ 22 750,00 грн. Податкова накладна №8688 від 04.10.2017 зареєстрована ТОВ «Щедро» 17.10.2017 за №. Оплата за цей товар здійснена ТОВ «ОЛІУС» 05.10.2017.

- ФОП ОСОБА_1 згідно договору №3 від 05.01.2017: глазур чорну за накладною №11026-00004 від 26.10.2017 на суму 64 540,80 грн, податкова накладна №45 від 26.10.2017 зареєстрована 10.11.2017 за №; продукт молоковмісний згущений варений за накладною №10925-00002 від 25.09.2017 на суму 69 120 грн, податкова накладна №50 від 25.09.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 11.10.2017 за №.

- ПП «Імперіал плюс» згідно договору №25/17 від 16.03.2017 молоко згущене варене «Сладосвіт» та продукт молочно-рослинний варений «Карамель» за накладною №1394 від 08.11.2017 на суму 45 295,20 грн. Податкова накладна №1506 від 08.11.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.11.2017 за №241572655.

- ПП ТД «Золота миля» згідно договору №ОП-20170216/8 від 16.07.2017: наповнювач кондитерський «Пломбир» за накладною №5387 від 19.10.2017 на суму 53 250 грн, податкова накладна №13 від 19.10.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 02.11.2017 за №; наповнювач маковий за накладною №5572 від 26.10.2017 на суму 23 500 грн, податкова накладна №24 від 26.10.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 13.11.2017 за №; наповнювач гетерогенний «Вишня», наповнювач кондитерський «Банан-вершки», «Пряжене молоко» за накладною №5824 від 08.11.2017 на суму 16 963 грн, податкова накладна №30 від 08.11.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 27.11.2017 за №; наповнювач «Шарлотка» за накладною №5205 від 11.10.2017 на суму 21 156 грн, податкова накладна №27 від 11.10.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 25.10.2017 за №.

- ТОВ «Віста» згідно договору №163 від 10.12.2014 вершки рослинні за накладною №4335 від 09.11.2017 на суму 5 008,60 грн. Податкова накладна №92 від 09.11.17 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 24.11.2017 за №.

- ТОВ «Завод «Олвін» згідно договору №25/10 від 18.10.2017 десерт «Начинка абрикос» за накладною №20 від 20.10.2017 на суму 91 913,95 грн. Податкова накладна №20 від 20.10.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- ТОВ «ВП «Надія-В» згідно договору №039/13/с від 01.05.2013 повидло «Прилуцьке» за накладною №651 від 08.11.2017 на суму 53 539,20 грн. Податкова накладна №12 від 08.11.2017 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 24.11.2017 за №.

Вказані товари ТОВ «ОЛІУС» продавало зокрема ТОВ «Укрпромфакторинг».

Так, 02.10.2017 ТОВ «ОЛІУС» укладено із ТОВ «Укрпромфакторинг» договір №0210/25 згідно якого ТОВ «ОЛІУС» (Продавець) зобов`язалося продати ТОВ «Укрпромфакторинг» (Покупець), а Покупець оплатити товари погоджені сторонами у специфікаціях, замовленнях та інших документах, підписаних представниками сторін.

Відповідно до пункту 4.1 договору від 02.10.2017 №0210/25 поставка товару здійснюється на умовах самовивозу - ЕХW франко-склад «Продавця».

На виконання умов договору від 02.10.2017 №0210/25 ТОВ «ОЛІУС» продано ТОВ «Укрпромфакторинг» товари:

- згідно видаткової накладної №РОЛ-1158 від 09.11.2017 на суму 263 286 грн, у тому числі ПДВ 43 881 грн;

- згідно видаткової накладної №РОЛ-1173 від 14.11.2017 на суму 351 931,26 грн, у тому числі ПДВ 58 655,21 грн.

За результатом господарської операції з поставки товару згідно видаткової накладної №РОЛ-1158 від 09.11.2017 ТОВ «ОЛІУС» виписано податкову накладну від 09.11.2017 №26 на суму 263 286 грн, у тому числі ПДВ 43 881 грн. За результатом господарської операції з поставки товару згідно видаткової накладної №РОЛ-1158 від 09.11.2017 ТОВ «ОЛІУС» виписано податкову накладну від 14.11.2017 №36 на суму 351 931,26 грн, у тому числі ПДВ 58 655,21 грн.

29.11.2018 позивач направив податкові накладні від 09.11.2017 №26 та від 14.11.2017 №36 на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно квитанцій від 29.11.2017 реєстрація податкових накладних від 09.11.2017 №26 та від 14.11.2017 №36 зупинена у зв`язку з тим, що податкові накладні відповідають Критеріям оцінки ступеня ризику визначеному пунктом 6 наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ.ЗЕД: 1517 (щодо податкової накладної від 09.11.2017 №26) та 0402, 1517, 1704, 1806, 1901, 2007 (щодо податкової накладної від 14.11.2017 №36). Запропоновано надати пояснення, документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

На виконання вказаних квитанцій ТОВ «ОЛІУС» засобами електронного зв`язку направлено ДФС України пояснення та копії документів на підтвердження реальності вчинення господарських операцій.

Рішеннями комісії ГУ ДФС у м. Києві від 19.04.2018 №657394/30573826 та від 29.05.2018 №736320/30583826 відмовлено в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних від 09.11.2017 №26 та від 14.11.2017 №36.

Підставою для прийняття рішення від 19.04.2018 №657394/30573826 слугував висновок відповідача про те, що позивачем не надано первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Позивач оскаржив рішення від 19.04.2018 №657394/30573826 до комісії ДФС України з питань розгляду скарг, однак рішенням комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 04.05.2018 №2328/30573826/2, скаргу позивача залишено без задоволення, а вказане рішення - без змін.

В якості підстави для прийняття рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві від 29.05.2018 №736320/30583826 зазначено, що позивачем не надано: договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Вважаючи рішення Комісії ГУ ДФС у м. Києві від 29.05.2018 №736320/30583826 та рішення комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 04.05.2018 №2328/30573826/2 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог виходить з того, що за приписами підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг) (підпункт 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 цього ж Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Положенням пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У пункті 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, міститься визначення таких критеріїв (Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями):

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у відповідній квитанції конкретного критерію ризику, прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків документів, достатніх для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Вичерпний перелік яких затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 16.06.2017 за №754/30622 (чинного на момент зупинення реєстрації податкових накладних).

Згідно з пунктом 1 Вичерпного переліку документів, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання- передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Отже, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Разом з цим, у квитанціях від 29.11.2017 не вказано конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 16.06.2017 за №754/30622 (чинним на момент зупинення реєстрації податкових накладних).

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі №826/4475/16 зауважив, що ПК України та Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, не уповноважують податковий орган у разі відмови у прийнятті податкових накладних спонукати платника податків на здійснення певних дій, зокрема звернення до Державної податкової інспекції за місцем реєстрації для з`ясування причини помилки.

Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Станом на час прийняття спірних рішень діяв Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117.

Відповідно до пункту 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

За приписами пунктів 18-23 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про:

- реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

- відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Суд зазначає, що рішеннями від 19.04.2018 №657394/30573826 та від 29.05.2018 №736320/30583826 відмовлено у реєстрації податкових накладних позивача з причин ненадання позивачем копій окремих документів.

Так, згідно рішення від 19.04.2018 №657394/30573826 позивачем не надано первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

В якості підстави для прийняття рішення Комісії ГУ ДФС у м. Києві від 29.05.2018 №736320/30583826 зазначено, що позивачем не надано: договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Разом з цим, жоден із документів у вказаних рішеннях не підкреслений, тобто фактично у позивача відсутня конкретна інформація про будь-які недоліки податкової накладної та поданих пояснень.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що для підтвердження реальності здійснення господарської операції ТОВ «ОЛІУС», згідно якої виписана податкова накладна від 09.11.2017 №26, позивачем не надано складські документи, сертифікати відповідності, товарно-транспортні накладні.

Для підтвердження реальності здійснення господарської операції ТОВ «ОЛІУС», згідно якої виписана податкова накладна від 14.11.2017 №36 позивачем не надано складські документи та товарно-транспортні накладні щодо реалізації товару (маргарину, наповнювача, вершки рослині, глазурі, продукту молочного-рослинного вареного, повидла, десерту на адресу ТОВ «Укрпромфакторинг»).

При цьому, встановлено, що сертифікати якості надавались на виконання вимог квитанції від 29.11.2017 про зупинку реєстрації податкової накладної від 09.11.2017 №26.

Щодо складських документів, необхідно звернути увагу на те, що у позивача наявний в користуванні один склад, відповідно, прибуткові та видаткові накладні повністю відображають наявність чи відсутність відповідного товару на складі позивача. Як пояснив представник позивача, облік на складі ведеться у комп`ютерному вигляді і законодавство не передбачає обов`язку складати будь-які додаткові складські документи на підставі наявних первинних документів. На підтвердження достатності у позивача у відповідні дні поставки відповідних товарів додатково до доданих до позову прибуткових накладних, позивачем надано оборотно-сальдові відомості по бухгалтерському рахунку 28.1 «Товарно-матеріальні цінності» за 09.11.2017 та 14.11.2017.

Щодо товарно-транспортних накладних щодо реалізації товару необхідно зауважити, що відповідно до пункту 4.1 договору від 02.10.2017 №0210/25 поставка товару здійснюється на умовах самовивозу - ЕХW франко-склад «Продавця». Згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 умови поставки ЕХW передбачають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці. Отже, позивач не має відношення до перевезення товару, а тому і не повинен мати товарно-транспортних накладних.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Враховуючи наведені обставини у сукупності, з огляду на відсутність чіткого переліку таких документів у квитанціях від 29.11.2017, відсутність обґрунтувань причин неврахування документів, які позивач подав на виконання вказаних квитанцій, посилання на неподання позивачем окремих первинних документів в обґрунтування прийняття рішення про відмову та за умови не наведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та реальності господарських операцій, суд переконаний, що позивачу відмовлено у реєстрації вказаних податкових накладних необґрунтовано, без достатніх на те підстав.

При цьому слід зазначити, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані у даній справі рішення не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та породжують їх неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваних рішень, їх відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації від 19.04.2018 №657394/30573826 та від 29.05.2018 №736320/30583826.

Суд також враховує, що Комісією з питань розгляду скарг ДФС України не враховано вказаних вище обставин щодо необґрунтованості рішення від 19.04.2018 №657394/30573826, та за результатом розгляду скарг позивача, залишено відповідне рішення без змін.

Водночас, прийняте за результатом розгляду скарги позивача рішення Комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 04.05.2018 №2328/30573826/2 не містить жодних обґрунтувань його прийняття та відхилення скарги позивача.

При цьому, суд враховує, що частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

У постанові від 28.02.2019 у справі №826/4070/16 Верховний Суд зауважив, що платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В контексті наведених правових норм суд зазначає, що правове значення для платника податків в межах спірних правовідносин має виключно рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної. При цьому, рішення про результати розгляду скарги не відповідає критерію юридичної значимості, не створює для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 04.05.2018 №2328/30573826/2.

Одночасно, суд звертає увагу, що позивач оскаржує лише рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 04.05.2018 №2328/30573826/2 та не оскаржує власне рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві від 19.04.2018 №657394/30573826.

Проте у будь-якому випадку надання оцінки судом рішенню від 04.05.2018 №2328/30573826/2 не призведе до належного відновлення та захисту прав позивача, адже в такому разі залишиться чинним рішення від 19.04.2018 №657394/30573826, а податкова накладна від 09.11.2017 №26 залишиться не зареєстрованою.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням того, що ТОВ «ОЛІУС» просить суд визнати протиправними та скасувати лише рішення від 04.05.2018 №2328/30573826/2, суд вважає, що для ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та поряд із задоволенням заявлених позовних вимог про скасування вказаних рішень необхідно визнати протиправними та скасувати й рішення від 19.04.2018 №657394/30573826.

Окремо щодо позовної вимоги про зобов`язання зареєструвати податкові накладні, суд зазначає про наступне.

Із положень частин третьої - четвертої 245 КАС України випливає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС України.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами ПК України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Пунктом 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено, що у разі надходження до ДФС України рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у комісії ДФС України правових підстав для відмови у реєстрації податкових накладних шляхом прийняття відповідних рішень, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного прав позивача є зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні датою її фактичного надходження.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «ОЛІУС» податкові накладні від 09.11.2017 №26 та від 14.11.2017 №36 є дотриманням судом гарантій на те, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, будуть відновлені.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню фактично повністю (оскільки судом встановлено протиправність та необхідність скасування іншого рішення, яке не заявлено позивачем, однак в межах вимог та з урахуванням частини у якій відмовлено), а згідно наявних у справі платіжних доручень №327 від 30.05.2018 та №408 від 04.04.2018 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 3524 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд враховує порушення прав позивача саме Комісією ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації та необхідність відновлення такого права виключно вимогою до ДФС України як похідною.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІУС», - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 19.04.2018 №657394/30573826 та від 29.05.2018 №736320/30583826 про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІУС» від 09.11.2017 №26 та від 14.11.2017 №36 датою їх фактичного надходження - 29.11.2017.

В задоволені вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІУС» про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України від 04.05.2018 №2328/30573826/2, - відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІУС» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3524 грн (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛІУС» (місцезнаходження юридичної особи: 01013, місто Київ, вулиця Камишинська, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 30573826).

Відповідач - Державна фіскальна служба України (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Львівська площа, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39292197).

Відповідач - Комісія Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Львівська площа, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39292197).

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04080, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39439980).

Суддя О.М. Чудак