Справа № 153/437/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 153/437/19

Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк Т.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

11 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адміністративної комісії при виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області в особі голови комісії Петрашевського Володимира Ілліча на додаткове рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року (ухвалене 18 червня 2019 року у місті Ямпіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області в особі голови комісії Петрашевського Володимира Ілліча про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року справі №153/437/19 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Скасовано рішення адміністративної комісії при Михайлівській сільській ради Ямпільського району Вінницької області про накладення адміністративного стягнення від 11 квітня 2019 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.152 КУпАП надіслано на новий розгляд до адміністративної комісії при Михайлівській сільській ради Ямпільського району Вінницької області.

18.06.2019 Ямпільський районний суд Вінницької області з власної ініціативи ухвалив додаткове судове рішення у даній справі, яким доповнив рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року, що ухвалене у справі №153/437/19, наступним: Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області на користь держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись із рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року та додаткове рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про необґрунтованість та незаконність рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року, що свідчить про необхідність скасування такого рішення, відповідно наявність підстави для скасування додаткового рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

В якості підстави для ухвалення додаткового рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року суд першої інстанції зазначив, що при ухваленні рішення від 13 червня 2019 року судом не вирішено питання про судові витрати, а саме, що стосуються судового збору.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд першої інстанції вказав, що позивача від сплати судового збору звільнено на підставі ч.4 ст.288 КУпАП, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

Частина друга статті 3 цього ж Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг тощо, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28.11.2013 № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № R (81) 7: У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною другою цієї норми встановлено розміри ставок судового збору залежно від документа і дії, за яку він справляється, та платника судового збору.

Відповідно до цієї ж статті за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа-підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Норми Закону №3674-VI не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У частині четвертій статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень статті 287 КУпАП у поєднанні із частиною четвертою статті 288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КУпАП, суб`єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

У постанові від 13.12.2016 по справі №306/17/16-а Верховний Суд України зазначив, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2, 3, 4 Закону України "Про судовий збір" позивач звільняється від сплати судового збору. У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення. Норми Закону України "Про судовий збір" не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги. У зв`язку з цим за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України "Про судовий збір", сплаті не підлягає.

Аналогічні правові висновки щодо застосування положень законодавства, які регулюють відносини, пов`язані зі сплатою судового збору у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності висловлено Верховним судом у складі Касаційного адміністративного суду в контексті справ №165/1698/16-а від 20.02.2018, №444/346/17 від 13.03.2018 та №461/4269/17 від 15.03.2018.

Отже, на відповідача у даній справі також розповсюджуються правила щодо звільнення від сплати судового збору, тому в даному випадку відступні підстави для стягнення з відповідача судового збору.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції належить скасувати, адже відсутні зазначені судом першої інстанції підстави для ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу адміністративної комісії при виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області в особі голови комісії Петрашевського Володимира Ілліча задовольнити.

Додаткове рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області в особі голови комісії Петрашевського Володимира Ілліча про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.