Справа № 826/16420/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Шурка О.І.
при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п. 4 наказу від 15.08.2018 № 93 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення суворої догани на начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_1 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовій службі з 1999 р., станом на час винесення оскаржуваного наказу та розгляду справи перебуває на посаді начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України.
Колегією Міністерства оборони України від 10.11.2017 визначено недостатню якість організації професійно-психологічного відбору громадян на військову службу, у тому числі, у зв`язку з відсутністю в районних (міських) військових комісаріатах структурного підрозділу, який входить до системи морально-психологічного забезпечення.
Пп. 4 п. 3 рішення колегії Міністерства оборони України, введеного в дію наказом Міністерства оборони України від 27.11.2017 р. №627, начальнику Генерального штабу головнокомандувачу Збройних Сил України визначено до 30.06.2018 організувати роботу щодо проведення комплексної оцінки якості організації заходів професійно-психологічного відбору у військових комісаріатах, навчальних центрах та військових частинах з подальшим прийняттям відповідних управлінських рішень щодо посадових осіб, які її здійснювали.
Відповідно до рішення першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 29.11.2017 № 2961/НВГШ виконання рішення колегії доручено по належності забезпечити командувачам видів, окремих родів військ, сил Збройних Сил України, начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України та йому підпорядкованих органів військового управління, відповідно до визначеного переліку. Відповідальним за виконання визначено Головне управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України. Про результати роботи та проблемні питання доручено доповідати начальнику Генерального штабу головнокомандувачу Збройних Сил України разом із проектом доповіді Міністру оборони України.
Вказані документи надійшли до Головного управління та зареєстровані вх. №500 від 28.11.2017, вх. № 4033к від 29.11.2017.
У зв`язку з невиконанням п. 4 р. 3 рішення колегії Міністерства оборони України, введеного в дію наказом Міністерства оборони України від 27.11.2017 № 627, на підставі вимог наказу Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 "Про затвердження порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" наказом Міністерства оборони України від 04.07.2018 № 77 "Про призначення службового розслідування" за фактом зриву виконання рішення колегії начальником Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України вирішено провести службове розслідування у строк до 25.07.2018; проведення службового розслідування доручено полковнику ОСОБА_2 .
Наказом Міністерства оборони України від 25.07.2018 № 82 "Про призначення службового розслідування та продовження терміну проведення службового розслідування" вирішено продовжити термін проведення службового розслідування до 15.08.2018.
14.08.2018 начальником Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України затверджено акт службового розслідування, згідно з яким його проведено щодо чотирьох осіб - начальника Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України полковника Грилюка С.М., заступника начальника Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України полковника Спицького Ю.М., начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України підполковника Ворощука О.М.
В ході проведення службового розслідування встановлено, зокрема, що вказані документи надані для прийняття рішення т.в.о. начальника Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України Бойку О.В., відповідно до його доручення опрацювання зазначеної роботи доручено т.в.о. начальника управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України полковнику Спицькому Ю.М. Термін зняття з контролю в Адміністративному управлінні Генерального штабу ЗСУ 28.06.2018 р.
Протягом часу, відведеного для виконання рішення колегії, обов`язки начальника управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України фактично виконувались полковником Грилюком С.М. - 77 днів, полковником ОСОБА_3 - 136 днів.
Полковником ОСОБА_3 виконання рішення колегії було доручено відповідно до функціональних обов`язків начальнику відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України підполковнику ОСОБА_1 , що підтверджується резолюціями на зазначених вище документах та поясненнями вказаних військовослужбовців.
Стосовно виконання посадовими особами управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України рішення колегії та відповідних доручень т.в.о. начальника Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України службовим розслідуванням встановлено наступне.
Протягом грудня 2017 р., січня та травня 2018 р. заходи щодо зазначеного питання не планувались і не проводились. Протягом лютого-квітня 2018 р. до планів основних заходів Головного управління, затверджених заступником начальника Генерального штабу ЗСУ, було внесено захід (в р. 3.1 "вивчення стану справ з використання психодіагностичного інструментарію та організації вивчення особового складу": в Сухопутних військах ЗСУ (до 28.02), в командуванні Повітряних Сил ЗСУ (до 31.03) та в командуванні Військово-Морських Сил ЗСУ (до 30.04). На червень 2018 року до відповідного плану внесено захід, який за назвою відповідає рішенню колегії. Відповідальним за проведення заходів визначено начальника відділу психодіагностування.
З усних пояснень начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 встановлено, що робота у ЗСУ із зазначеного питання проводилась в рамках виконання функціональних завдань відділу шляхом обміну інформацією. Практична робота з виїздом на об`єкти перевірки Повітряних Сил ЗСУ та ВМС ЗСУ не проводилась у зв`язку із значним службовим навантаженням. Письмових пояснень стосовно вказаного підполковником ОСОБА_1 надано не було.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, під час службового розслідування позивачем надано письмові пояснення (пояснювальну) 20.07.2018, копію якої (після ознайомлення особисто позивачем та підтвердження відповідності її оригіналу) залучено до матеріалів справи.
За результатами проведеної роботи посадовими особами управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України готувались звіти про проведену роботу, які доповідались начальнику Головного управління та першому заступнику начальника Генерального штабу ЗСУ (від 30.04.2018 №354/2/1900).
Підполковник ОСОБА_4 з власної ініціативи надав проект доповіді Міністру оборони України про результати виконання Рішення колегії для юридичної експертизи до відповідних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ. Завізований проект документу разом з проектом доповіді начальнику Генерального штабу головнокомандуючому ЗСУ підполковник ОСОБА_4 за вказівкою полковника ОСОБА_5 надав на розгляд керівнику управління морально-психологічного забезпечення підготовки та застосування військ (сил) заступнику начальника Головного управління полковнику Григор`єву В.В., яким до змісту вказаної доповіді було зроблено ряд зауважень. Після усунення вказаних зауважень підполковник ОСОБА_4 28.06.2018 повторно надав полковнику ОСОБА_6 проект доповіді.
У зв`язку з тим, що у змісті вказаних проектів документів, в тому числі, після їх доопрацювання, не відображалась інформація щодо комплексної оцінки організації заходів професійно-психологічного відбору у військових комісаріатах, навчальних центрах та військових частинах з подальшим прийняттям відповідних управлінських рішень щодо посадових осіб, які її здійснювали, підполковником ОСОБА_6 такі документи підписані не були, та визначено завдання щодо клопотання перед заступником начальника Генерального штабу ЗСУ генерал-майором ОСОБА_7 щодо перенесення терміну надання вказаних доповідей.
З врахуванням викладеного службовим розслідуванням встановлено, що Рішення колегії станом на 28.06.2018 було виконано частково. Комплексну оцінку якості організації заходів професійно-психологічного відбору в ЗСУ не здійснено, оскільки не було перевірено органи військового управління (рівня командувань видів ЗСУ, оперативних та повітряних командувань структурних підрозділів Генерального штабу ЗСУ (органів військового управління, які здійснюють його окремі функції) та не було проаналізовано роль і місце Головного управління в такій діяльності. Висновки стосовно зазначеного, а також пропозиції щодо подальшого відповідних управлінських рішень щодо посадових осіб, які відповідають за організацію заходів професійно-психологічного відбору, сформовано не було, до проектів доповідей начальнику Генерального штабу Головнокомандуючому ЗСУ та Міністру оборони України не внесено.
Причинами та умовами, які сприяли зазначеному, стало неналежне керівництво та виконання спланованих заходів діяльності управлінням психологічного забезпечення та відділом психодіагностування, необ`єктивне оцінювання начальниками вказаних підрозділів досягнутих підлеглими результатів в ході виконання Рішення колегії, нездійснення своєчасного аналізу стану військової та виконавської дисципліни у відділі психодіагностування, ненадання об`єктивних доповідей старшому командирові (начальникові) з питань, що стосувались виконання Рішення колегії.
Крім того, причиною невиконання Рішення колегії стала низька якість документів, які опрацьовувались відповідальним виконавцем підполковником ОСОБА_4 в частині проведення узагальнення та аналізу, вироблення висновків та пропозицій.
Зрив виконання рішення колегії мав місце внаслідок неналежного виконання службових обов`язків особами, щодо яких проводилося службове розслідування, в тому числі, і начальником відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України підполковником ОСОБА_1 - вимог ст. 59 Статуту ЗСУ, аб. 3 та 4 обов`язків начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України, затверджених наказом начальника Головного управління від 10.03.2016 р. №3 зі змінами.
Вина військовослужбовців є прямою. Правопорушення пов`язані з виконанням військовослужбовцями обов`язків військової служби.
З метою недопущення подібних випадків у подальшому та відповідно до вимог ст. 45, 63, 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ запропоновано затвердити акт службового розслідування, за неналежне виконання вимог ст. 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, абз. 3 та 4 обов`язків начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України, затверджених наказом начальника Головного управління від 10.03.2016 №3 зі змінами, начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України ОСОБА_1 притягти до дисциплінарної відповідальності та оголосити сувору догану.
П. 4 наказу Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України від 15.08.2018 № 93 "Про результати службового розслідування" вирішено за неналежне виконання вимог ст. 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, абз. 3 та 4 обов`язків начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України, затверджених наказом начальника Головного управління від 10.03.2016 № 3 зі змінами, начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 притягти до дисциплінарної відповідальності та оголосити сувору догану.
Згідно аркушу доведення вказаного наказу начальник відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України підполковник ОСОБА_1 з ним ознайомлений 07.09.2018.
Вважаючи оскаржуваний пункт наказу від 15.08.2018 № 93 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при прийнятті пункту наказу від 15.08.2018 № 93 Головне управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється:
- громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;
- іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України (частина друга статті 2 Закону).
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі Статут Збройних Сил України).
Відповідно до статті 11 Статуту Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно з п. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно з п. 83, 84, 85, 86, 87 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджено наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі Порядок № 608).
Згідно з п. 1, 3, 8, 9, 12, 13 ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.
Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.
Згідно з п. 3 р. IV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Згідно з п. 1 р. V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
З матеріалів справи вбачається, що позивача було повідомлено про призначення службового розслідування шляхом вручення копії наказу від 04.07.2018 №77, згідно якого проведення службового розслідування доручено підполковнику юстиції ОСОБА_8 . При цьому, відповідачем було надано копію наказу з тими самими реквізитами, згідно змісту якого проведення службового розслідування доручено полковнику ОСОБА_2 , який його фактично і проводив.
Апелянт посилається на вказану обставину як на таку, що свідчить про проведення службового розслідування, тоді як відповідач, визнаючи вказану обставину, зазначає про помилкове вручення позивачу копії проекту наказу та неможливість в принципі проведення службового розслідування підполковником юстиції ОСОБА_8 .
Щодо вказаного вище колегія суддів зазначає наступне.
Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами по справі, зокрема позивачем, що фактично службове розслідування проводилося полковником ОСОБА_2 , який вказаний в акті службового розслідування як перевіряючий. Більше того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем під час проведення службового розслідування та отримання копії оскаржуваного наказу за його результатами висловлювалися заперечення щодо особи перевіряючого та його повноважень проводити службове розслідування.
Також, позивачем не надано пояснень, яким чином особа перевіряючого вплинула на хід проведення службового розслідування, його висновки та порушила його права як військовослужбовця, щодо якого проводилося службове розслідування.
Разом із тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, сама по собі виявлена помилка в оформленні документів службового розслідування не є підставою для того, щоб ставити під сумнів його результати, тоді як для цього потрібно довести суттєвий характер такого процедурного порушення, а також його вплив на права та обов`язки позивача.
Згідно з пп. 12 та 13 Порядку № 608 встановлено загальний місячний строк проведення службового розслідування, який в окремих випадках строк може бути продовжено не більше, ніж на один місяць.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом від 04.07.2018 №77 строк проведення службового розслідування встановлено до 25.07.2018, тоді як фактично акт складено та затверджено 14.08.2018 р.
Відповідачем на підтвердження завершення службового розслідування надано копію наказу від 25.07.2018 № 82, яким вирішено продовжити службове розслідування до 15.08.2018.
Доводи апелянта про те, що в акті службового розслідування відсутнє посилання на вказаний наказ від 25.07.2018 № 82, що свідчить про його відсутність, не беруться колегією суддів до уваги, з огляду на наступне.
Як вірно було зазначено судом першої інстанції, службове розслідування фактично проведено в термін з 04.07.2018 по 14.08.2018, тобто, в межах передбаченого пп. 12 та 13 Порядку № 608 максимального двомісячного терміну для його проведення.
При цьому, до суду першої інстанції відповідачем було надано копію рапорту полковника ОСОБА_2 від 23.07.2018, зареєстрованого в Головному управлінні 24.07.2018 за № 3639, про необхідність продовження строків проведення службового розслідування, що свідчить про наявність підстав для вирішення вказаного питання до прийняття наказу від 25.07.2018 № 82.
Згідно преамбули акту службового розслідування в ньому міститься посилання як на підставу його проведення лише на наказ від 04.07.2018 № 77. Однак, вказана обставина сама по собі не свідчить про відсутність станом на 14.08.2018 наказу від 25.07.2018 № 82, яким продовжено службове розслідування до 15.08.2018.
З врахуванням викладеного в колегії суддів відсутні підстави для висновку про проведення службового розслідування поза межами, визначеними законодавством, та про порушення у зв`язку з цим прав та інтересів позивача.
Більше того, згідно з копією наказу від 04.07.2018 № 77, отриманої позивачем, в ньому міститься посилання на Порядок № 608, у якому міститься перелік прав та обов`язків як перевіряючих, так і військовослужбовців, щодо яких проводиться службове розслідування, і позивач мав можливість ознайомитися зі змістом вказаного нормативно-правового акту, який є у вільному доступі, для з`ясування своїх прав та обов`язків під час службового розслідування.
В той же час, передбачене п. 3 р. IV Порядку № 608 право військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, не передбачає дотримання якоїсь окремої формалізованої процедури на підтвердження дотримання цього права.
Щодо ознайомлення позивача з актом службового розслідування, що передбачено п. 3 р. IV Порядку № 608, то судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачу було надано його примірник за його заявою від 06.09.2018 № 4439, тоді як вказане положення не передбачає безумовного надання примірнику акту під розписку військовослужбовцю, щодо якого проведено службове розслідування, за відсутності відповідного звернення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що допущені процедурні порушення під час проведення службового розслідування щодо оформлення його ходу та результатів, зокрема, тих, на які посилався позивач, не є такими, що мали вплив на висновки службового розслідування, позбавили позивача права приймати у ньому участь та надавати пояснення та докази на свою користь, а тому самі по собі не можуть бути підставою для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо проведення службового розслідування.
Щодо висновків службового розслідування та оскаржуваного наказу від 15.08.2018 №93 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення суворої догани колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: в) сувора догана.
Згідно з оскаржуваним наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання вимог ст. 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, аб. 3 та 4 обов`язків начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України, затверджених наказом начальника Головного управління від 10.03.2016 № 3 зі змінами.
Згідно з п. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, командир (начальник) зобов`язаний, в тому числі, планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами.
Згідно з аб. 3 та 4 обов`язків начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України, затверджених наказом начальника Головного управління від 10.03.2016 № 3, начальник відділу психодіагностування зобов`язаний організовувати роботу особового складу відділу за напрямками відповідальності; здійснювати моніторинг діяльності органів військового управління, в тому числі, військових комісаріатів, щодо якості планування та проведення заходів психологічного вивчення кандидатів на військову службу за контрактом, військовослужбовців Збройних Сил України, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори, готувати пропозиції начальнику відділу щодо шляхів удосконалення зазначеного процесу.
Згідно з актом службового розслідування комплексну оцінку якості організації заходів професійно-психологічного відбору в ЗСУ не здійснено, оскільки не було перевірено органи військового управління (рівня командувань видів ЗСУ, оперативних та повітряних командувань структурних підрозділів Генерального штабу ЗСУ (органів військового управління, які здійснюють його окремі функції) та не було проаналізовано роль і місце Головного управління в такій діяльності, що і стало підставою для висновку про порушення позивачем вказаних положень законодавства, а також підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності його і інших військовослужбовців, щодо яких проводилося службове розслідування.
Пп. 4 п. 3 рішення колегії Міністерства оборони України, введеного в дію наказом Міністерства оборони України від 27.11.2017 № 627, начальнику Генерального штабу Головнокомандуючу Збройних Сил України визначено до 30.06.2018 організувати роботу щодо проведення комплексної оцінки якості організації заходів професійно-психологічного відбору у військових комісаріатах, навчальних центрах та військових частинах з подальшим прийняттям відповідних управлінських рішень щодо посадових осіб, які її здійснювали.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 №1934-XII Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління; Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України як орган управління міжвидовими та міжвідомчими угрупованнями військ (сил); види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України; окремий рід військ - Десантно-штурмові війська Збройних Сил України; окремий рід сил - Сили спеціальних операцій Збройних Сил України.
Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
Як було зазначено вище, до повноважень позивача як начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України згідно Функціональних обов`язків належить, зокрема, здійснення моніторингу діяльності органів військового управління, в тому числі, військових комісаріатів, організація та здійснення контролю діяльності органів військового управління, організація проведення органами військового управління, військовими частинами (підрозділами) соціально-психологічних досліджень, організація та контроль проведення органами військового управління заходів з профільних питань, тощо.
Тобто, загальні повноваження позивача за посадою передбачають роботу на рівні саме органів військового управління, а також на нижчих рівнях структури ЗСУ, і будь-які доручення з організації роботи відділу психодіагностування мають виконуватися з врахуванням вказаних загальних повноважень.
За таких обставин, посилання позивача на пп. 4 п. 3 рішення колегії Міністерства оборони України, введеного в дію наказом Міністерства оборони України від 27.11.2017 № 627, в якому буквально зазначено лише військові комісаріати, навчальні центри та військові частини, є помилковим, що вірно було встановлено судом першої інстанції.
Доводи апелянта про неможливість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з перебуванням у черговій щорічній відпустці з 04.06.2018 по 10.07.2018, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки вказане завдання носило тривалий характер, позивач був визначений одним з виконавців за посадою, незалежно від фактичного перебування на робочому місці. При цьому, листування щодо відтермінування остаточної доповіді по результатах виконання завдання за відсутності рішення про перенесення строків саме по собі не може бути підставою для висновку про відсутність порушення термінів, визначених у пп. 4 п. 3 рішення колегії Міністерства оборони України, введеного в дію наказом Міністерства оборони України від 27.11.2017 № 627. Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, в даному випадку на позивача не покладено відповідальність за рішення, дії чи бездіяльність інших осіб, оскільки службове розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності мало місце щодо всіх військовослужбовців, яким було доручено виконання завдання.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність пункту 4 наказу від 15.08.2018 № 93 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення суворої догани на начальника відділу психодіагностування управління психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 08.07.2019.