Справа № 520/4023/19
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 р. № 520/4023/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про скасування податкового повідомлення - рішення відповідача № від 14.02.2018 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив про протиправність спірного податкового повідомлення - рішення, оскільки відповідні зобов`язання з військового збору, набули статусу узгоджених і термін їх виконання настав до введення мораторію, відтак, їх виконання є зупиненими, а штрафні санкції не повинні бути нараховані в силу ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому, заперечуючи проти позову, просив у його задоволенні відмовити, з тих підстав, що нарахування військового збору є похідним від факту правомірності донарахувань сплати податку на доходи фізичних осіб. Позивач не висловлював своїх доводів щодо незаконності останнього. Крім того, вказував, що у відношенні позивача мораторій на задоволення вимог кредиторів розповсюджується на зобов`язання, термін яких настав до дня його введення, водночас зобов`язання, визначені контролюючим органом мають статус поточних, а не конкурсних та вказаний мораторій на них не розповсюджується.

Також, від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача, яке судом відхилюється з огляду на наявність клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Контролюючим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за це самий період.

Результати перевірки викладено в акті № 198/20-40-14-03-07/03361721 від 19.01.2018р. (далі - Акт перевірки), висновками якого встановлено порушення позивачем, зокрема, ст. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України - військовий збір в сумі 1254,24 грн. станом на 30.09.2017 року ним не перераховано.

На цій підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення (надалі - ППР) від 14.02.2018 року №, яким збільшено суму зобов`язань з військового збору у розмірі 114690,30 грн., у т.ч. за основаним платежем -1254,24 грн., штрафна санкція - 104216,12 грн. та пеня - 9219,94 грн.

Позивач, не погодившись з вказаним ППР, звернувся до суду за його оскарженням з підстав, які викладені у позові, пославшись на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.05.2017 року по справі № 922/1362/17, якою порушено провадження у справі про банкрутство Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

На думку позивача, податкові зобов`язання набули статусу узгоджених до дня порушення провадження у справі про банкрутство та до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, такі зобов`язання є конкурсними, а не поточними. В свою чергу, штрафні санкції за своєю правовою природою не є самостійним зобов`язанням, а є додатковими заходами, які забезпечують належне виконання основного зобов`язання і є похідними від нього. Таким чином, у період, за який відповідачем нараховано позивачу штрафні санкції, діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів,

По суті позову суд зазначає наступне.

Порядок справляння військового збору визначено п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, за яким: 1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; 1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту; 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту; 1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу; 1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно п.п. "а" та "г" п. 176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету ( пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Згідно п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПУ України, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету з 01.01.2017 протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) ( до 01.01.2017 р. - протягом дня наступного за днем такого нарахування).

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України закріплено, у разі, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Пункт 171.1 статті 171 ПК України передбачає, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Тобто, якщо заробітна плата нараховується але не виплачується працівникам, військовий збір, відповідно до вищенаведених норм має сплачуватись податковим агентом у строки, встановлені ПК України для місячного оподатковуваного періоду.

В ході перевірки позивача встановлено, що заробітна плата працівникам в 2015-2017рр. виплачувалась із затримкою через установу банку або з каси підприємства.

При цьому, станом на 30.09.2017 року позивачем не перераховано до бюджету військовий збір в сумі 1254,24 грн.

Суд вказує, що питання нарахування військового збору є похідним від встановлення факту правомірності донарахувань сплати податку на доходи фізичних осіб.

В акті перевірки зафіксовано відповідні порушення відносно податку на доходи фізичних осіб, однак, з цього приводу позивачем не наведено жодних доводів та відомостями автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" підтверджено відсутність судового рішення про скасування відповідного податкового повідомлення - рішення.

Згідно ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати, після настання встановленого строку, існуючі зобов`язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що з порушенням провадження у справі про банкрутство не пов`язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв`язку з чим у нього виникають права та обов`язки, виконання яких забезпечується на загальних засадах, а отже дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями, згідно із загальними правилами, нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), в т. ч. і штрафних санкцій, нарахованих на підставі положень Податкового кодексу України.

Згідно ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, серед інших, у Постанові від 18 червня 2019 року (справа №812/1044/16), де зазначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів, уведений у зв`язку з порушенням провадження у справі про банкрутство, не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після його введення, а відтак не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій з усіх видів заборгованості за зобов`язаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Так, мораторій введено 23.05.2017 року, згідно ухвали господарського суду Харківської області від 23.05.2017 року по справі № 922/1362/17, однак перевіркою встановлено, що станом на 30.09.2017 року позивачем не перераховано до бюджету військовий збір в сумі 1254,24 грн., тобто, на вказану суму граничні терміни сплати зобов`язань настали після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, відтак, дія мораторію на виконання цих зобов`язань не розповсюджується.

Отже, зобов`язання зі сплати військового збору в сумі 1254,24 грн. набули узгодженості і термін їх виконання настав після введення мораторію, відтак, останні мають статус поточних, та на них не розповсюджується мораторій, а тому, контролюючий орган вправі нараховувати на них штраф та пеню.

Крім того, суд вказує, що ППР № від 14.02.2018 року складено до ухвалення в справі № 922/1362/17 постанови від 04.06.2019 року при визнання Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" банкрутом.

Отже, ППР № від 14.02.2018 року є законним.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 2а- 8388/11/1370 в обґрунтування своєї правової позиції, суд відхиляє, виходячи з наступного.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду ( ч.5 ст. 242 КАС України.

Позиція на користь платника податків, що викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 2а- 8388/11/1370 зводиться до того, що податкові зобов`язання набули статусу узгоджених до дня порушення провадження у справі про банкрутство та до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, такі зобов`язання є конкурсними, а не поточними. Позицію відповідача на те, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати податкові зобов`язання, що виникли до, а виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство платника податку, а також штрафи за їх невиконання, за встановлених обставин у даній справі Верховним Судом відхилено, оскільки грошові зобов`язання, за порушення строків сплати яких застосовано штрафні (фінансові) санкції, набули статусу узгоджених і термін їх виконання настав до дня введення мораторію.

Отже, правовідносини у справі № 2а- 8388/11/1370 не є аналогічним тим, що є предметом розгляду у даній справі № 520/4023/19, оскільки розглядом справи встановлено, матеріалами справи підтверджено та позивачем не спростовано, що податкові зобов`язання з військового збору у сумі 1254,24 грн. набули статусу узгоджених після порушення провадження у справі про банкрутство та після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, такі зобов`язання є поточними, а не конкурсними, що дає контролюючому органу право нарахування на них штрафних санкцій та пені.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 18 червня 2019 року (справа №812/1044/16), від 13 листопада 2018 року (справа №821/4521/14).

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного у справі податкового повідомлення - рішення відповідача № від 14.02.2018 року.

Відтак, вказаний позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій" (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 5 пов., м. Харків,61022, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 11 липня 2019 року.

Суддя Заічко О.В.