Справа № 2а-10903/09/0470
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняШелгуновій І.А.
за участю представників:
позивача відповідача Коваль Г.М. Єгорова А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, -
3. Ухвалою суду від 21.08.2009 адміністративний позов залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
4. 26.08.2009 на виконання ухвали суду позивачем виправлені недоліки адміністративного позову у визначений строк.
5. 17.09.2009 від позивача надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та клопотання про долучення документів з додатками.
7. Ухвалою суду від 25.09.2009 відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.
8. У судове засідання 23.03.2010 прибули представники позивача та відповідача.
12. Судом встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2008 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок».
13. У зв`язку із приведенням діяльності Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» у відповідність із вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», позачерговими Загальними зборами акціонерів від 01.11.2010 прийнято рішення про перейменування Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний завод ім. Г.І.Петровського» в Публічне акціонерне товариство «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського».
14. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2013 справі № 2-а-15/11 (№ 2а-484/08, № 2-а-982/09), залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Г.І.Петровського» до Дніпропетровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську про визнання протиправним та скасування рішення протиправним та його скасування відмовлено.
16. Ухвалою суду від 02.05.2019 допущено заміну первинного відповідача належним позивачем у порядку правонаступництва Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби (а.с.84-85).
17. 14.05.2019 відповідачем надано відзив на адміністративний позов із витребуваними доказами (а.с.93-99).
18. У судове засідання 14.05.2019 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув, докази направлення відзиву позивачу були відсутні, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 06.06.2019.
19. 29.05.2019 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив (а.с.128-130).
20. 06.06.2019 у судове засідання прибули представники сторін, протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області, судом встановлено що позивачем змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровській трубний завод», оголошено перерву до 27.06.2019 з метою обґрунтування відповідачем проведеного розрахунку нарахованого комунального податку.
21. 12.06.2019 до канцелярії суду надійшли заперечення відповідача (а.с.137-138).
22. 27.06.2019 у судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції, позивач просив визнати протиправними та скасувати оскаржувані рішення, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
23. З 01.03.2008 втратила чинність ставка комунального податку в розмірі 20% від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, однак рішенням міської ради від 13.02.2008 № 35/28 сама суть нарахування податку змінена не була, змінилась тільки форма нарахування тому, що ті ж 20% податку від річного фонду оплати праці у сукупності залишились (5% + 5% + 5% + 5% = 20%).
24. Платник податків не допустив заниження комунального податку за І квартал 2009 року, оскільки з 01.03.2018 набрало чинності рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 про встановлення ставки комунального податку у розмірі 5% від річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
25. Декретом № 56-93 встановлено граничний розмір комунального податку у розмірі, який не може перевищувати суму, розраховану як 10% річного фонду оплати праці, вирахуваного виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Ця норма такого ж змісту зазначається у пункті 2.1. Положення «Про комунальний податок у місті Дніпропетровську».
26. Наказом ДПА України № 625 від 24.12.2003 затверджено форму податкового розрахунку комунального податку, при визначені суми податку в рядку « 04» Розрахунку повинна застосовуватися ставка, визначена рішенням органу місцевого самоврядування про встановлення комунального податку по встановленій формі та порядку заповнення, які є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання.
27. Кількісний склад працівників за податковий період дорівнює 9 533 особам - показнику середньооблікової кількості штатних працівників, який визначено згідно Інструкції № 286.
28. З 01.03.2008 в рядку « 04» розрахунку підприємством проставляється ставка комунального податку у розмірі 10% річного фонду оплати праці підприємства, як максимально припустима нормами права для розрахунку базового розміру податку на рік.
29. Відображення підприємством такого розміру податку свідчить про значне завищення ставки податку, а не про його заниження. У свою чергу, це призвело до переплати відповідного податку, а не його недоплати, як зазначає перевіряючий. При застосуванні максимальної діючої ставки комунального податку (10%) та встановлену міською радою (5%), підприємство обґрунтовано буде мати менше податкове навантаження, ніж зазначені у розрахунках перевіряючого.
30. При кількісному складі працівників 9 533 особи, річний фонд оплати праці за 1 квартал 2009 року складав 162 061 грн. При застосуванні ставки 10% розмір комунального податку розмір комунального податку за 1 квартал 2009 року становить 162 061 грн х 10% = 16 206,10 грн, як і відображено позивачем.
31. Якщо за 1 квартал 2009 року застосувати ставку у 5%, розмір комунального податку, при кількості працівників 9 533 особи та річному фонді оплати праці 162 061 грн, становитиме 161 061 грн х 5% = 8 103,05 грн.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
32. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що висновки, наведені в акті перевірки від 24.06.2009 №702/08-02/2-05393122 є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення правомірними та прийнятими в межах законодавства України.
33. Порядок справляння місцевих податків і зборів на момент існування спірних правовідносин встановлювався Декретом Кабінету Міністрів України від 20.05.93 року № 56-93 «Про місцеві податки і збори», статтею 15 якого визначено, що комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10% річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
34. Статтею 18 Декрету № 56-93 визначено, що органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок. Керуючись зазначеними законодавчими та нормативними актами, Дніпропетровською міською радою прийнято рішення від 30.07.03 № 6/11 із змінами, внесеними рішеннями Дніпропетровської міської ради від 27.09.06 № 4/4 та від 13.02.08 № 35/28, про запровадження на території міста комунального податку із затвердженням Положення про комунальний податок, що набуло чинності. Пунктом 2.2 цього Положення визначено порядок обчислення комунального податку, його розмір та ставку оподаткування.
35. Обов`язковість зазначеного рішення Дніпропетровської міської ради підтверджується пунктами 24 та 28 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», якими встановлено, що до компетенції сільських, селищних, міських рад належить встановлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок в межах, визначених законом, прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах.
36. Обчислення контролюючим органом комунального податку здійснено згідно з Положенням про комунальний податок, затвердженим рішенням міської ради. Зазначене рішення місцевого органу публічної влади на момент проведення перевірки було чинним та не було скасованим, тоді як чинне рішення місцевого самоврядування є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території підприємствами, установами та органами виконавчої влади, зокрема, державними податковими інспекціями в межах своїх повноважень та компетенції
37. Законність Положення про комунальний податок підтверджено постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2013 по справі №2а-15/11.
38. Згідно з підпунктом 4.2.3 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181 обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом за даними перевірки результатів діяльності платника податків, є помилковім, покладається на платника податків.
39. Відповідач не погоджується із твердженням позивача про те, що порядок розрахунку комунального податку встановлений наказом ДПІ України № 625 від 24.12.2003, тоді як згідно пункту 1 вищезазначеного наказу затверджено лише форму податкового розрахунку комунального податку, а не його порядок.
40. Кількісний склад працівників за відповідний базовий податковий (звітний) період дорівнює показнику середньооблікової кількості штатних працівників, визначеному відповідно до Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 року № 286.
41. При цьому, якщо рішенням органу місцевого самоврядування про встановлення комунального податку визначено базовий податковий (звітний) період календарний місяць, то в рядку 01 указується середньооблікова кількість штатних працівників за такий місяць, якщо календарний квартал (півріччя, рік) - сума середньооблікової кількості штатних працівників за кожен місяць кварталу (півріччя, року).
42. Варто зауважити, що позивачем фактично не дотримано вимог рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок» (в чинній на момент спірних правовідносин редакції та з урахуванням змін та доповнень, внесеними рішеннями міської ради від 27.09.2006 № 4/4 «Про рішення міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок» та від 13.02.2008 № 35/28 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок»).
43. Відповідно до пункту 2.1 вищезазначеного рішення об`єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному місяці.
44. Крім цього, згідно пункту 1 рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 № 35/28 розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн, що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 грн х 12 = 204 грн). Отже, розмір податку за базовий звітний період за одного працівника за один квартал дорівнює 10,20 грн. При зазначенні кількості працівників виходячи з суми середньооблікової кількості штатних працівників за кожен місяць розмір комунального податку дорівнює: 9 5333 / 3 = 3177,6 х 10,20 = 32 412,20 грн. Зазначена сума й була встановлена актом камеральної перевірки.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
45. Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради 05.05.2008 листом № 7/6-737 надало СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську роз`яснення з комунального податку, згідно яких при заповненні розрахунку необхідно мати на увазі, якщо у рядку 01 кількісний склад працівників за базовий звітний період 1, при середньооблікової чисельності штатних працівників за один місяць - 1, за квартал сумарно - 3, неоподатковуваний мінімум доходів громадян (рядок 02) - 17 грн, квартальний фонд оплати праці (р.01 х р.02) - 51 грн. Ставка комунального податку (рядок 04) - 20% за один місяць. Розмір податку за базовий звітний період (р.03 х р.04) дорівнює 10,20 грн за одного працівника за один квартал, що цілком узгоджується з прийнятим рішенням міської ради (а.с.98).
46. Згідно квитанції № 2 від 23.04.2009 ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» подало податковий розрахунок комунального податку за І квартал 2009 року, в якому визначило (а.с.125-126):
- р.01: кількісний склад працівників за базовий податковий (звітний) період 9 533 особи;
- р.02: неоподатковуваний мінімум громадян 17 грн;
- р.03: річний фонд оплати праці (р.01 х р.02) 162 061 грн;
- р.04: ставка комунального податку % - 10%;
- р.05: нараховано податку за базовий податковий (звітний) період (р.03 х р.04) - 16 206,10 грн.
48. Згідно акту камеральної перевірки допущено порушення статті 15 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII, статей 18, 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки та збори» від 20.05.1993 № 56-93 та пункт 2.2 додатку до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 №6/11 «Про комунальний податок» (з урахуванням змін та доповнень, внесених рішеннями міської ради від 27.09.2006 № 4/4 «Про рішення міської ради від 30.07.2003 №6/11 «Про комунальний податок» та від 13.02.2008 № 35/28 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок»). Згідно пункту 1 рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 № 35/28 встановлено, що розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн, що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого і виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 грн х 12 = 204 грн). ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» обчислює комунальний податок за ставкою 10% від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, що призвело до заниження податкового зобов`язання на 16 206 грн.
49. Актом камеральної перевірки встановлено суму податкового зобов`язання:
за даними платника: 16 206,10 грн;
за даними перевірки: 32 412,20 грн;
відхилення 16 206,10 грн.
52. За результатами адміністративного оскарження прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.08.2009 № 000051812/1, яким платнику податку збільшено суми грошового зобов`язання з комунального податку на 17 016,41 грн, з них за основним платежем 16 206,10 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 810,31 грн та встановлено новий строку для сплати обов`язкового платежу (а.с.9).
54. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2009 у справі № 2а-125/09, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.10.2010, в задоволенні позову аудиторської фірми «Аудит Компас» до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2018 відмовлено.
55. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2013 у справі № 2а-15/11, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.03.2015, в задоволенні позову ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім.Г.І.Петровського» до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2018 відмовлено.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
56. Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України «Про систему оподаткування» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) місцеві податки і збори (обов`язкові платежі), механізм справляння та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України.
57. Згідно з пунктом 24 частини першої 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання становлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок у межах, визначених законом.
58. До 01.01.2011 року види місцевих податків і зборів, їх граничні розміри та порядок обчислення і спрямований на зміцнення бюджетів місцевого самоврядування визначались Декретом Кабінету Міністрів України від 20.05.1993 № 56-93 (далі Декрет № 56-93).
59. Статтею 1 Декрету № 56-93 до місцевих податків віднесено комунальний податок.
60. Відповідно до статті 15 Декрету № 56-93 комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
61. Органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок. Органи місцевого самоврядування в межах своєї компетенції мають право запроваджувати пільгові податкові ставки, повністю відміняти окремі місцеві податки і збори або звільняти від їх сплати певні категорії платників та надавати відстрочки у сплаті місцевих податків та зборів (стаття 18 Декрету № 56-93).
62. Законом України «Про державну податкову службу» від 04.12.1990 № 509-XII у відповідній редакції за Державною податковою адміністрацією України було закріплено функцію по затвердженню форми податкових розрахунків, звітів, декларацій та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, інших платежів, декларацій про валютні цінності.
63. Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2003 № 625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.01.2004 за № 4/8603, затверджено форму податкового розрахунку комунального податку.
65. Положення «Про комунальний податок» затверджено рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11, та викладено додатком, (а.с.95):
- пункт 2.1. Об`єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному місяці. Граничний розмір податку не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Середньооблікова чисельність працівників за звітній місяць обчислюється шляхом підсумовування чисельності працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця з 1 по 30 або 31 (для лютого по 28 або 29 число), виключаючи святкові (не робочі) та вихідні дня, і ділення одержаної суми на кількість календарних днів звітного місяця.
- пункт 2.2. Обчислення комунального податку проводиться за ставкою 10 відсотків від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу працівників;
- пункт 3.2. Податкові декларації (розрахунки) надають до державної податкової інспекції за базовий (звітний) календарний період, який дорівнює календарному кварталу протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.
66. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.09.2006 № 4/4, введеним в дію з 01.01.2007, внесено зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 № 4/9 «Про комунальний податок», виклавши пункт 2.2. додатка в такій редакції (а.с.96):
- 2.2. Обчислення комунального податку проводиться за ставкою 20 відсотків від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу.
67. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 № 35/28 внесено зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок», виклавши пункт 2.2. додатка в такій редакції (а.с.97):
- розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн, що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян 17 грн х 12 = 204 грн.
68. 27.09.2006 № 4/4, введеним в дію з 01.01.2007, внесено зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 № 4/9 «Про комунальний податок», виклавши пункт 2.2. додатка в такій редакції (а.с.96):
- 2.2. Обчислення комунального податку проводиться за ставкою 20 відсотків від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
69. Пунктом 3.2 Положення «Про комунальний податок», затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11, базовим звітним періодом для комунального податку встановлений календарний період, який дорівнює календарному кварталу.
70. Зі змісту форми податкового розрахунку комунального податку вбачається, що розрахунок комунального податку проводиться шляхом множення ставки податку, визначеної органом місцевого самоврядування на річний фонд оплати праці.
71. При цьому, останній розраховується як добуток кількісного складу працівників за базовий податковий (звітний) період та неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
72. Платником податку розмір податку за базовий звітний період І квартал 2009 року (р.03 х р.04) розраховано шляхом множення р.03 (річний фонд оплати праці (р.01 х р.02) з показником 162 061 грн на ставку комунального податку % в розмірі 10%, у зв`язку з чим в рядку 05 нараховано комунальний податок за базовий податковий (звітний) період (р.03 х р.04) в розмірі 16 206,10 грн.
73. Суд вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу про необхідність врахування встановленого пунктом 2.1 Положення комунальний податок яким місячний фонд оплати праці встановлений об`єктом оподаткування, оскільки до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено встановлення механізму справляння, порядку сплати та ставки оподаткування у граничних розмірах.
74. Встановлення об`єкту оподаткування місцевим податком до компетенції органів місцевого самоврядування законом не віднесено.
75. Доводи контролюючого органу, що базовим податковим (звітним) періодом визначено календарний місяць суперечить пункту 3.2 Положення «Про комунальний податок», затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11, до вказаного пункту зміни не вносились.
76. Суд дійшов висновку, що є протиправним розрахунок суми комунального податку за спірний період, за яким при визначенні кількості працівників виходячи з суми середньооблікової кількості штатних працівників за кожен місяць розмір комунального податку дорівнює: 9 5333 / 3 = 3 177,6 х 10,20 = 32 412,20 грн.
77. Здійснений контролюючим органом розрахунок за кожен місяць не відповідає пункту 3.2 вказаного Положення, а поділ середньооблікової кількості працівників, визначеної згідно «Інструкції зі статистики кількості працівників», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 № 286, на три частини є помилковим та таким, що спотворює середньооблікову кількість працівників, оскільки середньооблікова кількість працівників не становила 3 177,6 особи в місяць.
78. У разі обрахування розміру комунального податку за базовий (звітний) період квартал за одного працівника в сумі 10,20 грн, комунальний податок за 9 533 працівників склав би 97 236,60 грн (9 533 особи х 10,20 грн).
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
79. Декретом № 56-93 чітко визначено, що право встановлювати та визначати розмір та порядок сплати, зокрема комунального податку, надано органам місцевого самоврядування, однак, лише в межах граничного розміру, визначеного статтею 15.
80. Законом України «Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 114-5 Конституції України» від 18.11.1992, що введений в дію 24.11.1992 зупинено тимчасово, строком на шість місяців, дію пункту 13 статті 97 Конституції України в частині здійснення законодавчого регулювання відносин власності, підприємницької діяльності, соціального і культурного розвитку, державної митної, науково-технічної політики, кредитно-фінансової системи, оподаткування, державної політики оплати праці і ціноутворення, а також дію пункту 7-4 статті 114-5 Конституції України, та покладено ці повноваження на Кабінет Міністрів України.
81. Декрет № 56-93 був прийнятий 20.05.1993, тобто у період, передбачений Законом України «Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 114-5 Конституції України».
82. Таким чином, Декрет № 56-93 має силу закону про оподаткування.
83. Граничний розмір комунального податку не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
84. З системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку, що платник комунального податку обрахував суму податку за квартал як базовий (податковий) період у максимальному розмірі, у зв`язку із чим донарахування податку у розмірі більшому, ніж визначено Декретом № 56-93 є неправомірним.
85. Вищевикладене свідчить про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню із покладенням на відповідача понесених позивачем судових витрат на сплату судового збору.
86. Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3,40 грн.
4. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
5. Повне рішення складено 02.07.2019.

Суддя І.О. Верба