Справа № 0940/2438/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4168/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Багрія В.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

представника відповідача Бондара О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Главач І.А.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.11.2018 року № і № .

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач безпідставно дійшов висновку про порушення позивачем строку сплати суми грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб, в результаті чого оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями застосовано штрафні санкції за порушення таких строків. Зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 30.04.2018 року № 407 та № 407, якими визначено суми грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб, отримала 04.07.2018 року через працівників сільської ради. При цьому, на корінцях вказаних податкових повідомлень-рішень вона свого прізвища та підпису не проставляла. Цього ж дня нею частково сплачено грошові зобов`язання, визначені вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, а решту сплачено 31.08.2018 року. Таким чином, нею у встановлений оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями шістдесятиденний строк було сплачено орендну плату з фізичних осіб. Також зазначає, що у 2016 році вона сплачувала податкові зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб своєчасно та в повному обсязі, відповідач не надав жодних доказів наявності у неї заборгованості за вказаний період.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.11.2018 року № в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 1573,06 грн. за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 148,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наявними в матеріалах справи копіями квитанцій № 0.0..1 та № 0.0..1 підтверджується факт сплати позивачем 04.07.2018 року орендної плати з фізичних осіб в розмірі 7864,89 грн та 2000,41 грн, а не 16 жовтня 2018 року, як встановлено відповідачем, а тому відповідачем безпідставно нараховано позивачу штрафні санкції в частині оплати грошових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень від 30.04.2018 року № 407 та № 407 розмірі 20% - 400,08 грн та 1172,98 грн. Щодо решти сум нарахованих штрафних санкцій, то такі нараховані відповідачем за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, згідно податкових повідомлень-рішень від 30 червня 2016 року № 5148-04 ТА0100, № 5149-04 ТА0100, № 5146-04 ТА0100, № 5145-04 ТА0100 та № 5147-04 ТА0100. Позивачем у поданих по суті справи заявах не заперечується правомірність нарахування штрафних санкцій згідно вищевказаних податкових повідомлень-рішень та не надано жодного доказу на підтвердження безпідставності нарахування штрафних санкцій у цій частині, а тому відсутні підстави визнавати протиправним податкове повідомлення-рішення № від 13.11.2018 року в частині нарахування штрафних санкцій в загальному розмірі 4198,48 грн. Щодо податкового повідомлення рішення № від 13.11.2018 року, то беручи до уваги підтвердження вручення 27.06.2018 року позивачу податкового повідомлення рішення № 407 від 30.04.2018 року, тобто до 01 липня року, що настає за базовим податковим роком, та факт часткової оплати визначеної суми податкового зобов`язання 31 серпня 2018 року висновки відповідача про порушення на 2 дні строку сплати грошового зобов`язання в сумі 15000,00 грн є правомірними та правомірно застосовано штрафні санкції в розмірі 10% від суми зобов`язання.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 30.04.2018 року № 407 та № 407 позивачу передав працівник Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області 04.07.2018 року, а жодних підписів про вручення вищевказаних податкових повідомлень-рішень на корінцях податкових повідомлень-рішень позивач не вчиняла. Відповідач не з`ясувавши дату отримання вказаних податкових повідомлень безпідставно зобов`язав позивача сплатити штраф за затримку сплати орендної плати з фізичних осіб у розмірах, зазначених у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Рішення в частині задоволення позовних вимог не оскаржене, а тому з врахуванням положень ч. ч. 1, 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в апеляційному порядку не переглядається.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу заперечив, вважає її безпідставною, просить залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання не прибула, але належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є платником орендної плати за землю з фізичних осіб та відповідно до п. 16.1 ст. 16, ст. ст. 36, 287 Податкового кодексу України.

29.10.2018 року Головне управлінням ДФС України в Івано-Франківській області провело камеральну перевірку ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по орендній платі за землю, за результатами якої складено акт від 29.10.2018 року № 227/09-19-52-13/12. В акті вказано про порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю з фізичних осіб, встановлених п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України.

На підставі цього акта перевірки 13.11.2018 року Головне управління ДФС України в Івано-Франківській області винесло податкові повідомлення-рішення № , яким ОСОБА_1 за порушення строку сплати на 2 календарні дні грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб зобов`язано сплатити штраф в сумі 1500,00 грн., та № , яким ОСОБА_1 за порушення строку сплати на 73, 73, 73, 73, 73, 48, 48 календарних днів грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб зобов`язано сплатити штраф в сумі 5771,54 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про часткову безпідставність позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10, пп. 265.1.3 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України до місцевих податків належать, серед іншого, податок на майно, складається, зокрема, з плати за землю.

Відповідно до пп. пп. 14.1.39, 14.1.136, 14.1.147, 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі - орендна плата); грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п. п. 285.1, 285.2, 286.5 ст. 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктами 287.1, 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Із змісту акта камеральної перевірки від 29.10.2018 року № 227/09-19-52-13/12 та оскаржених податкових повідомлень-рішень від 13.11.2018 року № і № , зокрема, розрахунків штрафних санкцій, які містяться на зворотах цих рішень, а також усних та письмових пояснень сторін, наданих під час судового розгляду справи встановлено наступне.

Податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2018 року № ОСОБА_1 за порушення строку сплати на 73, 73, 73, 73, 73, 48, 48 календарних днів грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в загальному розмірі 28857,70 грн (90,45 грн, 1629,00 грн, 18619,45 грн, 523,20 грн, 130,30 грн, 2000,40 грн і 5864,90 грн відповідно) зобов`язано сплатити штраф в сумі 5771,54 грн (20% від зобов`язання). Як вбачається з розрахунку штрафної санкції, вказані суми грошових зобов`язань були визначені позивачу податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» № № 5148-04, 5149-04, 5146-04, 5145-04, 5147-04 з датою виникнення зобов`язання 30.06.2016 року (граничний строк сплати 30.08.2016 року) та № 407 і № 407 з датою виникнення зобов`язання 30.06.2018 року (граничний строк сплати 30.08.2018 року).

Також податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2018 року № ОСОБА_1 за порушення строку сплати на 2 календарних дні грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 15000,00 грн зобов`язано сплатити штраф в сумі 1500,00 грн (10% від зобов`язання). Як вбачається з розрахунку штрафної санкції, вказана сума грошових зобов`язань була визначена позивачу податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» № 407 з датою виникнення зобов`язання 30.06.2018 року (граничний строк сплати 30.08.2018 року).

Як встановлено судом першої інстанції з наданих сторонами письмових доказів, зокрема, 30.04.2018 року Головним управліннмя ДФС України в Івано-Франківській області було прийнято податкові повідомлення-рішення № 407, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плата з фізичних осіб в сумі 22864,89 грн., та № 407, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плата з фізичних осіб в сумі 2000,41 грн.

Відповідач стверджує, що грошові зобов`язання, визначені позивачу податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» № № 5148-04, 5149-04, 5146-04, 5145-04, 5147-04, були сплачені 10.11.2016 року, тобто з простроченням 73 календарних дні, а податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» № 407 і № 407 - 31.08.2018 року (15000,00 грн.) з простроченням 2 календарних дні і 16.10.2018 року (7865,30 грн) з простроченням 48 календарних днів.

В свою чергу, ОСОБА_1 стверджує, що у 2016 році вона сплачувала податкові зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб своєчасно та в повному обсязі, однак не може надати відповідних платіжних документів в зв`язку з проходженням значного проміжку часу, а 2018 році зобов`язання в сумі 2000,41 грн та 7864,89 грн сплатила 04.07.2018 року, а 14999,99 грн. - 31.08.2018 року, тобто в межах 60-денного строку з дня отримання податкових повідомлень-рішень від 30.04.2018 року № 407 і № 407.

При цьому, як зазначено вище, позивач наголошує, що податкові повідомлення-рішення від 30.04.2018 року вона отримала 04.07.2018 року від працівника (голови) Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області в приміщенні сільської ради.

Водночас, відповідач стверджує, що податкові повідомлення-рішення від 30.04.2018 року позивач отримала 27.06.2018 року, що підтверджується її підписом на корінцях цих рішень.

Дослідивши та проаналізувавши наведені вище обставини і доводи сторін у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, відповідно до положень п. 286.5 ст. 285, п. п. 287.1, 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум орендної плати за землю проводяться контролюючими органами щороку до 1 травня, податкове повідомлення-рішення про внесення податку надсилається (вручається) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року, а податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення такого податкового повідомлення-рішення.

При цьому, п. 126.3 ст. 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки, встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм, для притягнення фізичної особи - платника податків до відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на майно (у спірному випадку плати за землю) обов`язковою умовою є надіслання (вручення) платникові податків контролюючим органом відповідного податкове повідомлення-рішення (рішень) про внесення податку за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року.

Отже, вказана обставина має визначальне значення для вирішення судом питання правомірності застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб відповідних податкових періодів.

Щодо податкових повідомлень-рішень форми «Ф» № № 5148-04, 5149-04, 5146-04, 5145-04, 5147-04, якими, за твердженням відповідача, позивачу було визначено суми грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік в загальному розмірі 20992,40 грн (90,45 грн, 1629,00 грн, 18619,45 грн, 523,20 грн, 130,30 грн, 2000,40 грн і 5864,90 грн відповідно), колегія суддів зазначає таке.

Вказані податкові повідомлення-рішення в матеріалах справи відсутні.

З метою офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд апеляційної інстанції з власної ініціативи листом від 04.06.2019 року № 857/4168/19/1125/19 зобов`язав Головне управління ДФС України в Івано-Франківській області надати, зокрема, підтвердження надіслання і вручення податкових повідомлень-рішень, які стали підставою для виникнення податкового боргу за 2016 рік, та документів, на підставі яких було погашено такий борг, що виник в ОСОБА_1 у 2016 році, перелік яких надано у акті Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області від 29.10.2018 року № 227/09-19-52-13/12.

На виконання вказаної вимоги Головне управління ДФС України в Івано-Франківській області листом від 18.06.2019 року № 647 надало додаткові пояснення, до яких не долучило як ні запитуваних податкових повідомлень-рішень чи їх корінців, так і доказів їх надіслання і вручення.

Також в судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача не надав жодних пояснень щодо даних обставин.

При цьому, необхідно зазначити, що положення ст. ст. 11, 77, 78 КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

А ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2018 року № відповідач застосував до ОСОБА_1 штрафні санкції за порушення строку сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в загальному розмірі 20992,40 грн, визначеного, зокрема, податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» № № 5148-04, 5149-04, 5146-04, 5145-04, 5147-04, які в матеріалах справи відсутні і відповідач як суб`єкт владних повноважень всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України на вимогу суду не надав вказаних податкових повідомлень-рішень чи їх корінців та доказів їх надіслання і вручення позивачу, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено належними доказами виникнення у ОСОБА_1 саме вказаного податкового зобов`язання та, відповідно, порушення позивачем встановленого законом строку його сплати.

Посилання відповідача в цій частині на додану до зазначеного вище додаткового пояснення витягу із системи обліку податкових платежів по платнику ОСОБА_1 , де зазначено про сплату 22992,34 грн, на переконання колегії суддів, не є належним та беззаперечним доказом того, що дана сума була сплачена позивачем саме на погашення податкового зобов`язання (податкового боргу) з орендної плати з фізичних осіб, яке виникло на підставі податкових повідомлень-рішень форми «Ф» № № 5148-04, 5149-04, 5146-04, 5145-04, 5147-04, а також з даного витягу неможливо встановити призначення платежу та підставу виникнення зобов`язання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що основним та визначальним доказом узгодження грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, порушення граничного строку його сплати та, відповідно, наявності правових підстав для застосування штрафних санкцій за вказане порушення, є відомості про вручення платнику податку відповідного податкового повідомлення-рішення (рішень), чого відповідач суду не надав.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Івано-Франківській області від 13.11.2018 року № в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 4189,48 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Також колегія суддів враховує, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за порушення строків сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 30.04.2018 року № 407 і № 407, а саме: грошові зобов`язання в загальному розмірі 7865,30 грн сплачено з простроченням на 48 календарних днів, а грошове зобов`язання в розмірі 15000,00 грн - на 2 календарних дні.

При цьому, між сторонами існує спір щодо дати отримання позивачем зазначених податкових повідомлень-рішень, що також описано вище, і дана обставина має визначальне значення для визначення початку перебігу 60-денного строку сплати таких зобов`язань та наявності в силі п. 126.3 ст. 126 Податкового кодексу України правових підстав для застосування контролюючим органом штрафних санкцій за порушення цього строку.

Як зазначено вище, відповідач стверджує, що податкові повідомлення-рішення від 30.04.2018 року № 407 і № 407 позивач отримала 27.06.2018 року, що підтверджується її підписом на корінцях цих рішень.

Відповідно до п. п. 42.1, 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. п. 1- 5 розділу ІІІ «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, зареєстрованим в міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за № 124/28254, структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов`язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

Податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.

Дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється:

1) фізичною особою - платником податків або її законним представником - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - на корінці податкового повідомлення-рішення);

2) працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - до корінця податкового повідомлення-рішення).

Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

Отже, відповідно до вимог зазначених норм передбачено два способи вручення фізичній особі - платнику податків податкового повідомлення-рішення: вручення особисто фізичній особі або її законному представнику під розписку або надіслання поштою листом з повідомленням про вручення. Відповідно, належними доказами вручення платнику податків такого рішення є лише розписка про його отримання чи повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про його вручення або про повернення із зазначенням причин невручення.

Відповідач стверджує, що податкові повідомлення-рішення від 30.04.2018 року № 407 і № 407 були вручені позивачу особисто, що підтверджується її підписом та проставленням дати 27.06.2019 року на корінцях цих рішень.

Однак, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, судом, з наявних в матеріалах справи копій цих корінців, встановлено, що рядок «Підпис» в них не заповнений, а вказано лише прізвище « ОСОБА_1 » в рядку «Прізвище, ініціали» та дана « 27 червня 2018».

При цьому в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач зазначав, що відсутність підпису в графі «підпис» не свідчить про те, що такого податкового повідомлення ОСОБА_1 не отримувала.

Дослідивши та оцінивши копії зазначених корінців, які є в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що вони не є належним та достовірними доказами вручення позивачу вказаних податкових повідомлень-рішень, зважаючи на таке.

В той же час, як зазначено вище, позивач наголошує, що податкові повідомлення-рішення від 30.04.2018 року вона отримала 04.07.2018 року від працівника (голови) Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області в приміщенні сільської ради, що не було спростовано відповідачем.

Як вже зазначено вище, з метою офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд апеляційної інстанції своїм листом від 04.06.2019 року № 857/4168/19/1125/19 також зобов`язав Головне управління ДФС України в Івано-Франківській області надати інформацію про те, коли відповідачем були надіслані ОСОБА_1 . податкові повідомлення - рішення № 407 від 30.04.2018 та № 407 від 30.04.2018, а також ким і в який спосіб були вручені зазначені вище податкові повідомлення - рішення.

Однак на запит суду, відповідачем не було надано жодної іншої інформації, що містилася в матеріалах справи, як і не спростовано доводів позивача про вручення податкових повідомлень- рішень саме 04.07.2018 року.

З матеріалів справи слідує, що 04.07.2018 позивачем було сплачено орендну плату з фізичних осіб в сумі 2000,41 грн. що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 04.07.2018 (а.с.22).

Також 04.07.2018 ОСОБА_1 було здійснено платіж в сумі 7864,89 грн. за призначенням орендна плата з фізичних осіб, що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 04.07.2018 (а.с.22).

Згідно квитанції № 0.0..1 від 31.08.2018 ОСОБА_1 також було сплачено 31.08.2018 орендну плату з фізичних осіб в сумі 14999,99 грн. (а.с.22).

В судовому засіданні відповідачем також було зазначено про те, що позивачем було сплачено у повному обсязі усі зобов`язання визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 30.04.2018 року № 407 і № 407.

У рамках обставини цієї справи, колегія суддів зазначає про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених статтею 126 ПКУ, оскільки в силу вимог пункту 126.3 цієї статті, обов`язковою умовою для застосування таких санкцій є вручення платнику податків податкового повідомлення рішення у встановлений законом строк ( у спірному випадку до 1 липня відповідного року), чого відповідачем не було доведено.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем безпідставно нараховано позивачеві штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб як за 2016 рік, так і за 2018 рік.

Такі обставини дають підстави вважати, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині відмови в задоволенні адміністративного позову щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 листопада 2018 року № в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 4198,48 грн, та податкового повідомлення-рішення № яким нараховано штрафні санкції в розмірі 1500,00 грн та прийняти нове в цій частині, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн та судового збору за подання адміністративного позову в сумі 704,80 грн мають бути присуджені на її користь.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року у справі № 0940/2438/18 - скасувати в частині відмови в задоволенні адміністративного позову щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 листопада 2018 року № в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 4198,48 грн(чотири тисячі сто дев`яносто вісім гривень сорок вісім копійок), та податкового повідомлення-рішення № яким нараховано штрафні санкції в розмірі 1500,00 грн(одна тисяча п`ятсот гривень) та прийняти нове в цій частині, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області від 13 листопада 2018 року № , яким нараховано штрафні санкції в розмірі 1500,00 грн(одна тисяча п`ятсот гривень) та № в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 4198,48 грн(чотири тисячі сто дев`яносто вісім гривень сорок вісім копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1057,20 грн (одна тисяча п`ятдесят сім гривень двадцять копійок) за подання апеляційної скарги згідно з платіжними дорученнями від 20 березня 2019 року № 0.0..1 та судовий збір в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за подання адміністративного позову згідно з платіжним дорученням від 17 грудня 2018 року № 0.0..1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. М. Багрій
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 08 липня 2019 року.