Справа № 345/2794/19
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/2794/19
Провадження № 2-а/345/57/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2019 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Онушканича В.В.,

з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ст. сержанта - Луцана П.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 19.06.2019 р. у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області при ознайомленні з матеріалами справи про притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він вперше дізнався, що відносно нього 11.05.2019 року була винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що в темну пору доби 11.05.2019 р. о 01:20 год. керував без ввімкненого ближнього світла фар. Вважає, що не міг цього робити, так як при включенні тумблера освітлювальних приладів автомобіля автоматично включається ближнє світло фар, що виключає таку можливість. Також у оскаржуваній постанові не вказано пункту ПДР, який він порушив, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП в частині належного оформлення постанови. Також, копію вказаної постанову йому не було надіслано чи вручено на місці, що стверджується запитами на інформацію до начальника Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області та Калуського МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. Оскільки, при його присутності дану постанову поліцейські не складали, тому вважає, що пропустив строк її оскарження з поважних причин. Також, відповідно до ст. 283 КУпАП, ця постанова має містити порядок її оскарження та порядок сплати штрафу і наслідки його несплати. З наведених підстав, вважає, що оскаржувану постанову складено безпідставно з грубими порушеннями законодавства, тому просить поновити строк її оскарження та визнати її неправомірною та скасувати.

Ухвалою суду від 27.06.2018 поновлено строк оскарження спірної постанови, відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 09.07.2019 о 09:00 год., а також викликано для допиту свідка.

Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 21, 30), не скористався своїм правом подати відзив на позов.

У судове засідання позивач не з`явився, однак від нього надійшла заява до суду про підтримання позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав із долученням письмових пояснень на їхнє обґрунтування, а розгляд справи просив провести без його участі (а.с. 27-29).

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав, зокрема зазначив, що працівники поліції безпідставно зупини транспортний засіб позивача, а оскаржувана постанова є незаконною. Позивача не було повідомлено про її складення sі не було оголошено йому про таку постанову після розгляду справи, а також вказана постанова не надсилалась позивачу належним чином рекомендованим повідомленням, чим було порушено вимоги ст. 285 КУпАП. На оскаржуваній постанові міститься підпис поліцейського із текстом, нібито відмови позивача від отримання постанови згідно ст. 63 Конституції України, хоча дана норма Конституції України, не передбачає відмову від отримання постанови. Оскаржувану постанову органами поліції було відразу направлено до ДВС для виконання, натомість її повинно було бути надіслано позивачу для ознайомлення з нею для можливості її оскарження. При винесенні оскаржуваної постанови, позивачу не було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням права особи на захист. У постанові не вказано, які вимоги Правил дорожнього руху порушив позивач, що також є порушенням вимог ст. 283 КУпАП. А також, при зупинці автомобіля позивача та фіксуванні правопорушення не здійснювався запис відеореєстратора та не велась безперервна відеозйомка.

Просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 30). Причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Статтею 286 КАС України, встановлено скорочений десятиденний строк розгляду адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. З урахуванням положень ч. 3 ст. 205 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, поданих стороною позивача.

Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до наступних висновків.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен містити: відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу,опис обставин, установлених під час розгляду справи, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

За вимогами статті 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 р. № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом частини 2 статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, позивач 11.05.2019 о 01:20 год. у м. Калуш по вул. Львівська їхав в темну пору доби без ввімкнення ближнього світла фар (а.с. 12).

Однак, у даній постанові не зазначено, який пункт ПДР порушив позивач, а також відсутні: порядок сплати штрафу та правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що є грубим порушенням вимог ст. 283 КУпАП.

На підтвердження позовних вимог, позивачем додано адвокатський запит на інформацію від 19.06.2019 р. начальнику Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області з проханням надати належно завірену копію оскаржуваної постанови, оскільки позивачу стало відомо про неї 19.06.2019 р. при ознайомленні у Калуському міськрайонному суді з матеріалами іншої адміністративної справи № 3455/2063/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копія якої містилась у матеріалах даної справи (а.с. 7).

З відповіді від 24.06.2019 р. № 9733/108/59/2019 на вказаний запит вбачається, що оскаржувана постанова за вихідним номером № 8930/108/59/2019 від 07.06.2019 р. направлена до Калуського МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області для стягнення штрафу у примусовому порядку (а.с. 8), що свідчить про не направлення даної постанови позивачу на виконання вимог положень ст. 285 КУпАП.

Також, про підтвердження направлення органами поліції оскаржуваної постанови не позивачу, а на виконання органу ДВС, свідчить наданий стороною позивача адвокатський запит № 284 від 19.06.2019 р. начальнику Калуського МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с. 9).

З відповіді від 25.06.2019 р. № 14055 на даний запит слідує, що по оскаржуваній постанові серії ДПО 18 № 220191 від 11.05.2019 р. відкрито виконавче провадження від 20.06.2019 р. № 59387038, а копію направлено боржнику для виконання сторонами до відома (а.с. 10).

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2019 р. вбачається, що з позивача слід стягнути подвійний розмір штрафу у сумі 850,00 грн. та 85,00 грн. виконавчого збору (а.с. 11).

Відповідно до положень ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З огляду на наведене, на підставі досліджених та оцінених доказів, суд приходить до однозначного висновку, що органами поліції копія оскаржуваної постанови протягом трьох днів, як того вимагає норма закону, не надсилалась позивачу, а натомість протягом десяти днів була відразу надіслана до органу виконавчої служби для подвійного стягнення штрафу, що є грубим порушенням вимог законодавства, що позбавило позивача можливості реалізувати право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, що потягло за собою грубе порушення вимог ст. 268 КУпАП щодо прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які у свою чергу при винесенні оскаржуваної постанови позивачу роз`яснені не були, а протилежного, стороною відповідача не доведено.

У судовому засіданні, також був допитаний свідок ОСОБА_3 , який є знайомим позивача ОСОБА_2 , який суду дав показання, що 11.05.2019 р. був разом із позивачем у автомобілі. Того вечора близько 01:00 год. ночі вони заїхали на заправку. Виїжджаючи із території АЗС, за їхнім автомобілем відразу рушив автомобіль поліції і проблисковими маячками почав зупиняти їхній автомобіль. Позивач їхав звісно із ввімкненим ближнім світлом фар, оскільки, при увімкненні ключа запалювання у машині автоматично вмикається ближнє світло фар, тому позивач, аж ніяк не міг їхати без ввімкнених ближніх фар. Побачивши проблискові маячки патруьлного автомобіля, позивач слухняно включив правий сигнал повороту та здійснив зупинку автомобіля. Після зупинки, позивач вийшов до поліцейських і спілкувався десь з ними близько 10 хв., а потім поїхав з ними геть і вернувся приблизно десь через півгодини. Як потім виявилось, що позивач їхав з працівниками поліції у медичний заклад для проходження тесту на визначення стану сп`яніння. Після повернення з медичного закладу, поліцейський вручив йому протокол для підпису і зазначення того, що він зобов`язується доставити автомобіль позивача на стоянку, хоча позивач поїхав на автомобілі самостійно, так як він не бачив, що позивач перебуває у стані сп`яніння. Окрім, цього більше ніяких постанов, які б були пред`явлені чи оголошені їм поліцейськими чи позивачу окремо він не бачив.

Отже, як вбачається з показів свідка, що при подіях зупинки автомобіля позивача, останній також не бачив, щоб працівниками поліції складалася, виносилася чи оголошувалася постанова про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за рух транспортним засобом без ввімкненого світла ближніх фар.

Свідок попереджався про кримінальну відповідальність, отже підстав у суду, щоб не довіряти даному свідку не має, а його покази стороною відповідача не спростовані жодними доказами.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС Українине надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови і у даному випадку відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій так і не зазначено, який саме пункт ПДР порушено водієм.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

У графі «до постанови додаються» будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

З огляду наведених підстав, суд прийшов до висновку, що постанова серії ДПО18 № 220191 від 11.05.2019 р. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425,00 грн. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 122, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 220191 від 11.05.2019 р. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425,00 грн. визнати неправомірною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2019 р.

Головуючий: