Справа № 440/4563/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 р.Справа № 440/4563/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін : позивача - Гончар Н.Б., відповідача - Шимка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Л.О. Єресько, м. Полтава, повний текст складено 01.04.19 року по справі № 440/4563/18

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мусіївське"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ

18 грудня 2018 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мусіївське" (надалі - по тексту позивач, СТОВ "Мусіївське") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.09.2018 № , яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 467 563,50 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 311 709,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 155 854,50 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на неправомірність визначення відповідачем грошового зобов`язання по податку на додану вартість в розмірі 311 709 грн. за рахунок включення СТОВ "Мусіївське" до податкового кредиту декларації з ПДВ спеціального режиму вартості отриманих від ТОВ «Реілтранс» послуг з транспортування сільськогосподарської продукції (пшениці, кукурудзи та насіння соняшника), яка безпосередньо вирощена позивачем та реалізована покупцям шляхом поставки на експорт. На думку позивача, вартість вказаних послуг, як супутніх постачанню сільськогосподарської продукції у розумінні п. 209.15.1 п.209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, правомірно віднесено та відображена позивачем у (скороченій) декларації з ПДВ за 2016 рік.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року по справі № 440/4563/18 позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мусіївське" (вул. Жовтнева, с. Мусіївка, Хорольський район, Полтавська область,37830, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області ( вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область,36014, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 19.09.2018 № , яким Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Мусіївське" збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 467 563,50 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 311 709,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 155 854,50 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 39461639) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мусіївське" (вул. Жовтнева, с. Мусіївка, Хорольський район, Полтавська область,37830, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 7 013 грн 45 коп (сім тисяч тринадцять гривень сорок п`ять копійок).

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції від 21.03.2019 року по справі № 440/4563/18 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована доводами про відсутність у позивача підстав для віднесення вартості придбаних у ТОВ «Реілтранс» транспортно-експедиційних послуг за період з вересня 2016 по грудень 2016 в сумі 311 708,91 грн до складу виробничих факторів, податок на додану вартість за операціями по яким згідно приписів п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України може бути включено до податкового кредиту спеціальної декларації з податку на додану вартість, оскільки такі послуги надані не сільськогосподарським товаровиробником і не з використанням сільськогосподарської техніки останнього. Враховуючи, що податковий кредит в даному випадку підлягає включенню до загальної декларації, а не спецдекларації з податку на додану вартість, як визначило СТОВ "Мусіївське", відповідачем констатовано заниження податку на додану вартість на вказану суму.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених в скарзі. В надісланих додаткових поясненнях виклав порядок заповнення податкової декларації по податку на додану вартість та розрахунок, з яких відповідач виходив при визначенні позивачу суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість.

В надісланому на апеляційну скаргу відзиві позивач просив суд апеляційної інстанції залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. На переконання позивача, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, ґрунтуються на хибному трактуванні норми ст. 209 Податкового кодексу України, в частині невіднесення суми сплаченого податку на додану вартість за транспортно-експедиційні послуги, надані ТОВ «Реілтранс» позивачу під час реалізації власноруч вирощеної сільськогосподарської продукції, до складу виробничих факторів.

Пояснив, що оскільки у СТОВ "Мусіївське" відсутні власні потужності для здійснення залізничних перевезень, саме з метою реалізації вирощеної продукції та отримання економічної вигоди було укладено з ТОВ «Реілтранс» договір №13/ЗРВ від 05.09.2016 про транспортно-експедиторське обслуговування перевезень вантажів залізничним транспортом, в межах якого і було придбано спірні послуги, які напряму пов`язані з транспортуванням товару до узгодженого з покупцями місця поставки (морські порти та залізничні станції).

Звертає увагу суду, що у випадку віднесення позивачем вартості спірних послуг в сумі 311708,91 грн. за проведеними господарськими операціями з TOB «Реілтранс» до складу податкового кредиту загальної декларації по податку на додану вартість ця сума не підлягала б сплаті до бюджету (податковий кредит) та на зазначену суму зменшувалося б податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість по загальній декларації позивача у відповідному періоді. Виходячи з викладеного, декларування суми 311 708,91 грн. за проведеними господарськими операціями з ТОВ «Реілтранс» у складі податкового кредиту за скороченими спеціальними податковими деклараціями жодним чином не призвело до заниження позивачем податкового зобов`язання по податку на додану вартість за відповідні періоди.

В судовому представник позивача підтримав правову позицію, викладену у відзиві, проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд їх відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В наданих письмових поясненнях з посиланням на дані податкових декларацій за спірний період вказав, що за результатами перевірки відповідачем не поставлено під сумнів реальності отриманих позивачем послуг та не висунуто будь-яких зауважень до первинних документів, в тому числі і до податкових накладних, оформлених за наслідками господарської операції з TOB «Реілтранс», сума податкового кредиту за період вересень-грудень 2016 року у розмірі 311 798,64 грн сформована правомірно, що є свідченням протиправності визначення відповідачем додаткових зобов`язань з податку на додану вартість на цю суму податкового кредиту.

На думку представника позивача, положення пп. 209.15.1 п.209.15 ст. 209 ПК України містять не виключний перелік виробничих факторів, за рахунок яких платники можуть формувати податковий кредит по господарським операціям, в тому числі у разі вивезення сільськогосподарських товарів у митному режимі експорту, а тому СТОВ "Мусіївське" правомірно віднесено експедиторські послуги, отримані від ТОВ РЕІЛТРАНС, як супутні веденню сільськогосподарської діяльності.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок різного тлумачення положень п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України в частині наявності підстав у позивача для віднесення до складу податкового кредиту по спеціальній податковій декларацій з податку на додану вартість вартості придбаних транспортно - експедиційних послуг по взаємовідносинам між СТОВ Мусіївське та ТОВ РЕІЛТРАНС у сумі 311 709 грн, в тому числі за вересень 2016 року в сумі 20 246 грн, за жовтень 2016 року в сумі 137 381 грн, за листопад 2016 року в сумі 125 518 грн, за грудень 2016 року в сумі 28 584 грн.

Так, у період з 24.07.2018 по 20.08.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області на підставі наказу від 10.07.2018 № 1691 проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ "Мусіївське" (податковий номер 03770359) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, за результатами якої складено акт від 28.08.2018 № 1125/16-31-14-01-10/03770359.

При дослідженні складу виробничих факторів, податок на додану вартість за операціями з придбання яких включено до податкового кредиту спеціальних декларацій по податку на додану вартість, перевіряючими встановлено, що СТОВ "Мусіївське" порушено вимоги п. 209.15 ст. 209 ПК України в частині придбаних транспортно-експедиційних послуг на території України за період з вересня по грудень 2016 в сумі 311 708,91 грн, оскільки такі суми повинні бути віднесено до загальної податкової декларації по податку на додану вартість. При цьому податковим органом не ставилося під сумнів реальність господарських операцій, здійснених на виконання договору № 13/ЗРВ від 05.09.2016.

За висновками акту перевірки від 28.08.2018 контролюючим органом зафіксовано порушення СТОВ "Мусіївське" п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК, п. 209.2, п. 209.7, п. 209. 15 ст. 209 ПК України (із змінами та доповненнями), що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 311 709 грн, в тому числі за вересень 2016 року в сумі 20 246 грн, за жовтень 2016 року в сумі 137 381 грн, за листопад 2016 року в сумі 125 518 грн, за грудень 2016 року в сумі 28 564 грн.

На підставі вищевикладених висновків акту позапланової перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення рішення від 19.09.2018 № , яким збільшено СТОВ "Мусіївське" суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 467 563,50 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 311 709,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 155 854,50 грн.

Фактичною підставою для прийняття контролючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугувало відображене в акті судження про завищення податкового кредиту у зв`язку з віднесенням до рядку 16.3 спеціальних декларацій сум ПДВ від операцій, по яким вартість не віднесена до виробничих факторів, тобто не від господарських операцій, що безпосередньо пов`язані із придбанням товарів/послуг для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції та послуг, супутніх постачанню сільськогосподарської продукції, а від операцій, пов`язаних із збутом сільськогосподарської продукції.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 14.11.2018 №37033/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення рішення від 19.09.2018 № залишено без змін.

Не погодившись із даним податковим повідомленням рішенням позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасуванням.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не погодився з висновком відповідача про неправомірне включення позивачем суми податку на додану вартість з вартості придбаних у ТОВ РЕІЛТРАНС транспортно-експедиційних послуг до податкового кредиту спеціальних декларацій по податку на додану вартість, оскільки, за висновком суду, витрати, понесені в зв`язку з придбанням таких послуг, у розумінні пп.209.1.14 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України є виробничими факторами, як супутні постачанню сільськогосподарському товару, який безпосередньо вирощений позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини у сфері спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства на час виникнення спору було врегульовано положеннями статті 209 Податкового кодексу України в ред. з 02.12.2010 до 01.01.2017 (далі по тексту ПК України).

Так, відповідно до п.209.1. ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мусіївське" ідентифікаційний код юридичної особи 03770359) зареєстровано в якості юридичної особи Хорольською районною державною адміністрацією Полтавської області 25.02.2000, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР - 1 000126. В період з 01.01.2015 по 31.12.2016 СТОВ "Мусіївське" застосовувало спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільськогосподарської діяльності на підставі свідоцтва № 200086997 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб`єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

Основним видом діяльності за кодом КВЕД є, зокрема, 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

З огляду на вищевикладене судом першої інстанції встановлено, підтверджено у суді апеляційної інстанції та не оспорюється відповідачем по справі, що СТОВ "Мусіївське" з 01.01.2015 по 31.12.2016 мало статус сільськогосподарського підприємства, суб`єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість та як наслідок, мало право використання спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

Відповідно до пункту 5 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 №21, в редакції чинній до 01.01.2017, платники податку, які згідно зі статтею 209 розділу V Кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, крім декларації 0110, подають податкову декларацію з позначкою "0121" / "0122" / "0123" (далі - декларація 0121 - 0123), яка є невід`ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого указаною статтею.

Згідно з п. 209.7 статті 209 ПК України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1-24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовлюються), а послуги надаються безпосередньо платником податку - суб`єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

За змістом пп. 209.15.1 ст. 209 ПК України виробничими факторами, за рахунок яких сформовано податковий кредит, є:

а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку:

- сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин;

- пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД);

- зберігання сільськогосподарської продукції;

- вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів;

- отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг);

- отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД);

- знищення бур`яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин;

- експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь;

- розділ м`яса для товарної кондиції.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що для застосування спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства та як наслідок, реалізації права на віднесення до складу податкового кредиту спеціальної податкової декларації відповідних сум з придбання товарів (послуг) необхідно, щоб придбані товари послуги підпадали під визначення виробних факторів, визначених пп.209.1.15 п.209.1 ст.209 ПК України.

Згідно із звітом Державного статистичного спостереження про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2016 року № 4-СГ в 2015 році СТОВ "Мусіївське" засіяно, в тому числі, озиму пшеницю, кукурудзу та соняшник.

За змістом матеріалів справи позивачем у 2016 році зібрано вирощений урожай (пшениця - 11 395 т, кукурудза - 18 959 т, насіння соняшника - 3 435 т.).

З метою реалізації вказаного врожаю в рамках господарської діяльності СТОВ "Мусіївське" укладено наступні угоди.

Так, 14.09.2016 між СТОВ "Мусіївське" (Україна) та АНКОР ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (Нікосія, Кіпр) укладено контракт № MUS/CROP_2016/17, додаток № 1 до вказаного контракту, за умовами яких продавець зобов`язаний передати у власність покупця пшеницю 3-го класу (походження Україна, врожаю 2016 року), поставка здійснюється на умовах DAP (Інкотермс 2010) - Іллічівський МТП, термінал Рісойл.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2010 р. (Інкотермс 2010), умови поставки DAP (Delivered at Place / Поставка у місце призначення) означають, що продавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для забезпечення перевезення товару до погодженого пункту призначення. Продавець несе усі ризики, пов`язані з доставкою товару у погоджене місце. Продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до визначеного місця призначення.

Також на виконання контракту № MUS/CROP_2016/17 підписано додаток № 3, за умовами яких продавець зобов`язаний передати у власність покупця кукурудзу 3-го класу для кормових цілей (походження Україна, врожаю 2016 року), поставка здійснюється на умовах DAТ (Інкотермс 2010).

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2010 р. (Інкотермс 2010), умови поставки DAT (Delivered At Terminal (... named terminal of destination) або поставка на терміналі (... назва терміналу) означають, що продавець виконав своє зобов`язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, розвантажений з транспортного засобу в узгодженому терміналі зазначеного місця призначення. Продавець несе всі ризики по доставці товару до названого місця.

На виконання умов контракту № MUS/CROP_2016/17 від 14.09.2016 сторонами підписано акт приймання передачі товару № 1 від 30.09.2019, № 2 від 31.10.2016, № 1 від 03.11.2016, від 01.12.2016 № 2.

Експорт реалізованих зернових за наведеним контрактом підтверджується митними деклараціями.

Також судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01.11.2016 Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" (покупець) та СТОВ "Мусіївське" (продавець) укладено договір поставки № 60134372, за умовами якого продавець зобов`язаний продати та поставити насіння соняшникове урожаю 2016 року, поставка здійснюється продавцем на умовах DAТ (поставлено в Термінал) (Інкотермс 2010) в термінал в Миколаївському морському торгівельному порту залізничним транспортом (пп. 2.1, 5.1 договору).

До вказаного договору сторонами укладено угоду про дотримання сторонами нормативних актів, яким встановлено економічні санкції до певних фізичних та/чи юридичних осіб та на грошові компенсації, додаткові угоди до договору поставки № 60134372 від 01.11.2016 б/н від 01.11.2016, № 2 від 20.12.2016, № 60140014 від 28.11.2016, № 60140498 від 30.11.2016, № 60141391 від 02.12.2016, № 60141447 від 05.12.2016, № 60141753 від 06.12.2016, № 60142941 від 12.12.2016, № 60143788 від 15.12.2016, № 60144145 від 16.12.2016, № 60146179 від 29.12.2016.

На виконання умов договору поставки № 60134372 від 01.11.2016 та додаткових угод до вказаного договору складено видаткові накладні (товар соняшник) від 28.11.2016 № 835, від 30.11.2016 № 851, від 02.12.2016 № 855, від 05.12.2016 № 856, від 06.12.2016 № 857, від 12.12.2016 № 868, від 15.12.2016 № 888, від 16.12.2016 № 892, від 29.12.2016 № 919, від 04.01.2017 № 10.

За змістом пояснень представника позивача умови укладених правочинів, а також специфіка реалізованого товару обумовили виникнення у СТОВ Мусіївське зобов`язання по перевезенню виробленого власними силами товару в узгоджене місце поставки (пункт поставки) із використанням залізничного транспорту. При цьому, не маючи в розпорядженні власних потужностей, позивачем у своїй господарській діяльності по взаємовідносинам з вищезазначеними контрагентами було використано залізничний транспорт - залізничні вагони для перевезення вантажу, на умовах договору перевезення товару до визначеного місця призначення.

У зв`язку із чим СТОВ Мусіївське (кліент) укладено із ТОВ РЕІЛТРАНС (експедитор) договір № 13/ЗРВ від 05.09.2016 про транспортно - експедиторське обслуговування перевезень вантажів залізничним транспортом, який укладено в цілях організації експедитором транспортно - експедиторського обслуговування вантажів замовника при перевезенні внутрішніх вантажів по території України, відповідно до Правил перевезень вантажів (пп. 1.1 договору).

Згідно з пп. 2.1.7 договору перелік послуг, що надаються експедитором, конкретизується і визначається в додатках до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 13/ЗРВ від 05.09.2016 клієнт доручає, а експедитор приймає на себе повноваження за рахунок клієнта організувати транспортно - експедиційне обслуговування перевезень вантажів, що прямують по залізницях України, що перевозяться у зерновозах, при умові відсутності повернення порожнього вагону із розрахунковою ставкою по УЗ вантажу "Насіння соняшника (ЕТСНГ 021098, ГНГ 1206)" - станція навантаження/призначення (Солоницька, 429801, Миколаїв-Вантажний, 415207 - 50грн/т).

Розрахункові ставки включають винагороду експедитора, ПДВ, охорона.

На виконання умов договору № 13/ЗРВ від 05.09.2016 сторонами підписано акти наданих послуг № 243 від 30.09.2016, № 251 від 20.10.2016, № 255 від 25.10.2016, № 274 від 16.11.2016, № 281 від 30.11.2016, № 312 від 31.12.2016 (том 2, а.с. 32, 37, 52, 67, 87, 104), а також складено накладні (залізничні).

Розрахунки між СТОВ Мусіївське" та ТОВ "РЕІЛТРАНС" проводилися у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до с. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 № 1955-IV транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Отже, до транспортно-експедиторських послуг належить надання допоміжних та супутніх послуг такого змісту, зокрема, як забезпечення оптимального транспортного обслуговування та організація перевезення вантажів різними видами транспорту при експорті з України, при імпорті в Україну, при транзиті територією України чи інших держав, для забезпечення внутрішніх перевезень територією України відповідно до вимог міжнародних джерел права, законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі.

За результатами господарських операцій із ТОВ РЕІЛТРАНС позивачем складено та подано на реєстрацію податкові накладні: № 309 від 29.09.2016, № 348 від 20.10.2016, від 25.10.2016 № 360, від 08.11.2016 № 390, від 16.11.2016 № 398, від 30.11.2016 № 422, від 31.12.2016 № 465 на загальну суму 1870253,50 грн, в тому числі ПДВ в сумі 311 708,91 грн, які зареєстровано ДФС України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Сума по зазначеним податковим накладним включено СТОВ "Мусіївське" до складу податкового кредиту декларацій з ПДВ спеціального режиму всього у сумі 311 709 грн, в тому числі за вересень 2016 року в сумі 20 246 грн, за жовтень 2016 року в сумі 137 381 грн, за листопад 2016 року в сумі 125 518 грн, за грудень 2016 року в сумі 28 584 грн. Вказані показники відображено у поданій спеціальній декларації з ПДВ за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

Означені податкові декларації як суб`єкта зі спеціальним режимом оподаткування, було прийнято контролюючим органом без зауважень, докази про направлення повідомлення про невизнання податкової звітності позивачу в матеріалах справи відсутні.

Відповідачем не оспорюється, що пшениця, кукурудза та насіння соняшника, які перевозилися ТОВ РЕІЛТРАНС на підставі договору № 13/ЗРВ від 05.09.2016, вирощені безпосередньо позивачем та ним же реалізована покупцям шляхом поставки на експорт, в тому числі укладення договору перевезення товару до визначеного місця призначення.

Таким чином, отримані від ТОВ РЕІЛТРАНС послуги були безпосередньо пов`язані із реалізацією сільськогосподарської продукції СТОВ Мусіївське, оскільки отримувалися платником спеціального режиму оподаткування для реалізації договірних відносин з продажу сільськогосподарського товару.

Крім того, витрати на послуги на транспортно - експедиторське обслуговування вантажів, отримані від ТОВ РЕІЛТРАНС, включено до митної вартості товарів, реалізованих на підставі контракту № MUS/CROP_2016/17 від 14.09.2016 та договору поставки № 60134372 від 01.11.2016.

За правилами, встановленими п.4 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 №21, в редакції чинній до 01.01.2017 у розділі II "Податковий кредит" декларації 0121 - 0123 відповідно до підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 розділу V Кодексу відображаються:

товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва сільськогосподарських товарів/послуг, у тому числі зернових і технічних культур, та/або продукції тваринництва, а частково для виготовлення інших товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється, виходячи з питомої ваги вартості таких сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості всіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

Указаний розподіл відбувається у тому періоді, у якому здійснювалось відповідне виготовлення та/або придбання, а розподілені суми включаються до значень рядків 10 та 11 декларацій 0110 та 0121 - 0123;

послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку.

За змістом пп.5 п.4 у розділі II "Податковий кредит" декларації 0121 - 0123 у рядку 14 відображаються суми податку на додану вартість, включені до податкового кредиту за операціями сільськогосподарських підприємств із вивезення сільськогосподарської продукції у митному режимі експорту. Значення цього рядка переноситься з рядка 14 декларації 0121 - 0123 до рядка 14 декларації 0110.

Сума податку на додану вартість у рядку 14 декларації 0121 - 0123 відображається згідно з бухгалтерською довідкою, в якій така сума розраховується, виходячи із фактично сплаченої (нарахованої) постачальникам товарів/послуг, вартість яких була включена до складу виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит за сільськогосподарськими товарами (супутніми послугами), вивезеними за межі митної території України у митному режимі експорту (декларації 0121 - 0123).

Бухгалтерська довідка має бути складена згідно з податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 розділу V Кодексу, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та містити вичерпний їх перелік.

Таким чином, операції з експорту суб`єктом спеціального режиму оподаткування власно вирощених сільськогосподарських товарів відображаються у декларації 0121 - 0123 за умови підтвердження такого вивезення товарів за межі митної території України (експорту) належним чином оформленою митною декларацією.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно віднесено вартість придбаних послуг на транспортно - експедиторське обслуговування вантажів, отриманих від ТОВ РЕІЛТРАНС на суму 311 709 грн, в тому числі за вересень 2016 року в сумі 20 246 грн, за жовтень 2016 року в сумі 137 381 грн, за листопад 2016 року в сумі 125 518 грн, за грудень 2016 року в сумі 28 584 грн, до складу виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит за сільськогосподарськими товарами (супутніми послугами), вивезеними за межі митної території України у митному режимі експорту.

Також колегія суддів вважає, що зменшення суми податкового кредиту у декларації спеціального режиму оподаткування внаслідок її завищення, як стверджує відповідач, не може призвести до збільшення платнику податків грошового зобов`язання по податку на додану вартість з огляду на таке.

Відповідно до п.209.2 ст.209 ПК України суми податку на додану вартість, що підлягають перерахуванню на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, не підлягають сплаті до бюджету та повністю залишаються в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг. Зазначені суми коштів акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на таких рахунках у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, нараховані платником суми податку у межах спеціального режиму оподаткування не підлягають сплаті до державного бюджету, а відтак, завищення позивачем податкового кредиту не призвело до заниження податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість, що підлягають нарахуванню та сплаті до державного бюджету.

За приписами підпункту 54.3.2. пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Оскільки податок за скороченою декларацією не підлягає перерахуванню до бюджету, відповідно, ці кошти не підпадають під поняття грошового або податкового зобов`язання позивача.

Подані позивачем спеціальні декларації (її форма та порядок заповнення) не передбачають розрахунки з бюджетом, внаслідок чого податкові зобов`язання, які виникають за даними деклараціями, не можуть визначатися як податкові (або грошові) зобов`язання до бюджету.

Слід також зазначити, що, визнаючи позивачу податкове зобов`язання по податку на додану вартість, з посиланням на неправомірне включення позивачем суми ПДВ з вартості придбаних у ТОВ РЕІЛТРАНС транспортно-експедиційних послуг до податкового кредиту спеціальних декларацій по податку на додану вартість, відповідач не врахував, що за правилами ПК України у випадку перенесення вказаної суми до складу податкового кредиту загальної податкової декларації така дія призвела би до зменшення податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у відповідному періоді, а не його збільшення.

За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено обґрунтованості висновків акту перевірки в частині порушення СТОВ "Мусіївське" п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК, п. 209.2, п. 209.7, п. 209. 15 ст. 209 ПК України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вказаної процесуальної норми права відповідач не довів правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 19.09.2018 № , що є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 року по справі № 440/4563/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 09.07.2019 року