Справа № 200/2199/19-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року справа №200/2199/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 200/2199/19-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач просила: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви від 14.01.2019 року; зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви від 14.01.2019 року.

В обґрунтування зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні допомоги на підставі п. 7 Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року, оскільки з 16.11.2018 року вона працевлаштована в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Донецькій області. На підтвердження факту працевлаштування позивачем до заяви про призначення адресної допомоги від 14.01.2019 р. було надано копію трудової книжки.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 06.03.2019 року, яким ОСОБА_1 не призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити на ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» за заявою від 19.02.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість висновків суду, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 Порядку №505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Оскільки адресна допомога позивачу була припинена з 24.12.2016 року, а позивач працевлаштувалась з 16.11.2018 року, призначити адресну допомогу на позивача управління не має законних підстав.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , громадянка України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 18.09.1997 року Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-11).

Відповідно до довідки від 17.08.2016 року № 1426/73789 ОСОБА_1 перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання позивача: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

25.08.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У вказаній заяві було зазначено, що позивач не працює, чоловік працює, донька школярка.

Рішенням Краматорського УПСЗН від 05.10.2016 року допомога на проживання призначена на період з 25.08.2016 року по 24.10.2016 року у щомісячному розмірі 1768,00грн., з 25.10.2016 року по 24.12.2016 року у розмірі 1547,00 грн., з 25.12.2016 року по 24.02.2017 року у розмірі 1326,00 грн. (з 25.12.2016 року позивачу припинено виплату допомоги відповідно до п.7 Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року) (а.с 26).

27.02.2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві зазначено, що позивач перебуває на обліку в центрі зайнятості, чоловік працює, донька школярка (а.с. 30).

Рішенням Краматорського УПСЗН від 26.04.2017 року допомога на проживання призначена на період з 27.02.2017 року по 26.08.2017 року у щомісячному розмірі 1326,00 грн (а.с. 32).

28.08.2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач не працює, чоловік працює, донька школярка (а.с. 41).

Рішенням Краматорського УПСЗН від 13.09.2017 року допомога на проживання призначена на період з 28.08.2017 року по 27.02.2018 року у щомісячному розмірі 1326,00 грн (а.с. 42).

28.02.2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач не працює, чоловік працює, донька школярка (а.с. 37).

Рішенням Краматорського УПСЗН від 21.03.2018 року допомога на проживання призначена на період з 28.02.2018 року по 27.08.2018 року у щомісячному розмірі 1442,00 грн (а.с. 38).

27.08.2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач не працює, чоловік працює, донька школярка (а.с. 39).

Рішенням Краматорського УПСЗН від 24.09.2018 року допомога на проживання призначена на період з 28.08.2018 року по 27.02.2019 року у щомісячному розмірі 1442,00 грн (а.с. 40).

19.02.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У заяві зазначено, що позивач працює в ГУ ДМС України в Донецькій області з 16.11.2018 року, чоловік працює, донька школярка (а.с. 28).

Рішенням Краматорського УПСЗН від 06.03.2019 року допомога на проживання призначена на період з 28.02.2019 року по 27.08.2019 року у щомісячному розмірі 1442,00 грн (а.с 27).

Повідомленням № 499 від 16.01.2019 року про надання допомоги переміщеним особам на проживання ОСОБА_1 повідомлено, що допомога призначена за період з 27.08.2018 року по 26.02.2019 року відповідно до п.7 Постанови №505 від 01.10.2014 року (а.с 16).

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 , 16.11.2018 року позивач призначена на посаду провідного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства, управління у справах іноземців та осіб без громадянства (на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 , до її фактичного виходу на роботу), як така, що пройшла конкурсний відбір на цю посаду та визначена переможцем конкурсу (а.с. 15).

Згідно з довідкою про доходи від 23.01.2019 року, наданої ГУ ДМС України в Донецькій області, ОСОБА_1 дійсно працює у ГУ ДМС України в Донецькій області на посаді провідного спеціаліста та отримує заробітну плату.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. Оскільки позивач працевлаштована з 16.11.2018 року, вона має право на отримання щомісячної адресної допомоги.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи визначений Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

Відповідно до п. 2 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з п. 3 Порядку грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї).

Розмір допомоги залежить від статусу її отримувачів. Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Відповідно до п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли:

- будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;

- будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відмовляючи в призначенні позивачу допомоги відповідач виходив з того, що позивач є особою працездатного віку, і їй виплату грошової допомоги було припинено відповідно до п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (через те, що вона не працевлаштувалася протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги), а тому відповідно до п. 3 цього Порядку, грошова допомога їй не може бути призначена.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо останнього абзацу п. 3 Порядку, відповідно до якого особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, стосується призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк.

Вказані положення п. 3 Порядку вичерпали свою дію щодо позивача при вирішенні питання про призначення їй грошової допомоги на наступний шестимісячний строк після припинення її виплати відповідно до п. 7 Порядку, що відбулося у лютому 2017 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №333/3750/17.

Наявність передбачених п. 6 Порядку умов, за яких грошова допомога не призначається, судом не встановлено, і відповідачем не наведено.

Судами встановлено та не заперечується відповідачем, що з 16.11.2018 року позивач призначена на посаду провідного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства, управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС України в Донецькій області, тобто працевлаштована.

Отже, в листопаді 2018 року позивач як внутрішньо переміщена особа мала право на отримання щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відмовляючи в призначенні такої допомоги відповідач порушив соціальні права позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п. 3, п. 8, ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 200/2199/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 200/2199/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 09 липня 2019 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 липня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова