Справа № 709/547/19
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/547/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Соломки Л.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Скляренко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ДПП (далі - відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалося, що стосовно позивача 25 березня 2019 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі

255,00 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за невиконання вимог п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Позивач вважав викладені в оскаржуваній постанові обставини необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та непідтвердженими доказами. Вказував, що рухався зі швидкістю 50 км/год у щільному потоці транспорту. Під час зупинки автомобіля та на його вимогу надати докази фото чи відеофіксації порушення, останні у працівників поліції були відсутні. В подальшому під час складання вказаної постанови працівником поліції до п. 9 не внесено відмітки про наявність будь-яких доказів, що підтвержують вчинення ним правопорушення. Водночас вважав, що відповідачем порушено вимоги ст.ст. 256, 258 КУпАП, а саме не складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки на його думку такий протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, але які зафіксовано в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. При цьому якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення. На підтвердження своєї позиції посилався на рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 та на Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 6 листопада 2015 року № 1376. Разом з тим, посилаючись на постанову Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17 вважав за можливе врахувати її під час прийняття судом рішення відносно належного документування доказів зі сторони працівника поліції. У зв`язку з викладеним позивач просив суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому представник за довіреністю Скляренко М.О. вказувала, що працівником поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості "TruCam" LTI 20/20 (серійний номер ТС000570), зафіксовано порушення позивачем п. 12.9 (б) ПДР України, а саме перевищення дозволеної швидкості на 30 км/год. В подальшому з дотримання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2.1. ПДР України позивача було зупинено та повідомлено про причини зупинки, запропоновано надати необхідні документи. Після встановлення особи водія, працівник поліції в порядку передбаченому ст.ст. 278, 279 КУпАП, роз`яснив йому права та обов`язки, передбачені

ст. 268 КУпАП. Розгляд справи проводився відповідно до ст. 280 КУпАП, на підставі

ст.ст. 258, 283 КУпАП, з урахуванням ч. 2 ст. 33, ч. 2 ст. 36 ст. 252 КУпАП винесено оскаржувану постанову та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім того, відповідач ствержував, що виробник приладу "TruCam" (LTI, США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі "TruCam" зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі "TruCam", але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом "TruCam". Водночас вказаний прилад пройшов відповідну повірку, а його можливість використання підтверджується експертним висновком державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008. Враховуючи викладене вважав, що впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення ПДР та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Використання вказаного приладу проводиться в місцях, позначених відповідним дорожнім знаком 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Вказаний дорожній знак знаходиться на відмітці 11 км + 500 м автошляху Н-16 "Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань", при цьому автомобіль під керуванням позивача було зупинено на 12 км вказаного автошляху. Не відповідає дійсності твердження позивача, що він рухався з дозволеною швидкістю 50 км/год, оскільки останнє спростовується відеозаписом та фотознімком, зробленими за допомогою лазерного вимірювача швидкості "TruCam" LTI 20/20. Крім того, на 30 с відеозапису

№ 1_, зробленого за допомогою нагрудного службового відео реєстратора працівника поліції зафіксовано, що позивач визнав факт вчинення ним правопорушення. Іншим відеозаписом № 2_ на 50 с зафіксовано, що позивач був ознайомлений з відеозаписом з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів "TruCam" LTI 20/20 (серійний номер ТС000570), яким зафіксовано факт вчинення ним правопорушення. Щодо твердження позивача про невнесення до п. 9 оскаржуваної постанови "до постанови додається" будь-яких доказів, відповідач пояснив це недоліком спеціального технічного пристрою (електронного планшету) та спеціальної технічної програми, в якій пункт "до постанови додається" відсутній, на відміну від бланку електронної постанови. Разом з тим, думка позивача про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення є помилковою, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене ч. 1 ст. 122 КУпАП належить згідно з ст. 222 КУпАП до компетенції Національної поліції, що у відповідності до абз. 2 ст. 258 КУпАП виключає необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення. У зв`язку з викладеним представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Водночас, у своїй відповіді на відзив позивач звертав увагу суду на те, що розгляд справи працівником поліції та прийняття оскаржуваної постанови відбулися 25 березня 2019 року о 13:45, тоді як надані представником відповідача фото та відеоматеріали вчиненого правопорушення вказують на його фіксацію 25 березня 2019 року о 14:37. Крім того, згідно з наданого відеозапису (відеофайл - 1_) вбачається, що працівник поліції веде відеозйомку 25 березня 2019 року о 13:33, коли вже зупинив позивача, тобто різниця в часі між моментом вчинення правопорушення та його фіксацією становить більше ніж 1 година. Разом з тим, не відеофайлі _w8000_0325_143747 неможливо ідентифікувати марку та номерний знак автомобіля, оскільки воно є неякісним, а тому належні та допустимі докази вчинення ним правопорушення відсутні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити.

Представник відповідача Скляренко М.О. позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві. Розбіжність у часі інкримінованого адміністративного правопорушення пояснила тим, що на приладі невірно наведений годинник.

Заслухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 25 березня 2019 року серії ЕАВ № 1013869, позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень (а.с. 7). Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач 25 березня 2019 року о 13:40 в с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області на автошляху Н-16 "Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань" 12 км, керуючи автомобілем "Audi A6 Allroad" (д.н.з. НОМЕР_1 ) в межах дії дорожніх знаків 5.45 (Початок населеного пункту) - 5.46 (Кінець населеного пункту)рухався зі швидкістю 80 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 30 км/год. Показники швидкості вимірювалися за допомогою приладу "TruCam" № 000570. Своїми діями позивач порушив вимоги п. 12.9 (б) ПДР України.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 12.9 (б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п. 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" п. 30.3 цих Правил

Зі змісту позову вбачається, що позивач не погоджується з прийнятою постановою, оскільки під час її винесення порушено ряд вимог КУпАП, зокрема не складено протокол про адміністративне правопорушення, не зазначено будь-яких доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення, а в даних представником відповідача фото та відеоматеріалах наявна розбіжність в часі між моментом вчинення правопорушення та його фіксацією.

Судом встановлено, що доводи позивача про незаконність розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, та без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, є неприйнятними з огляду на наступне.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Отже, оскільки позивачу інкримінувалося вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, розгляд справ про які відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то відповідач мав право на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Наведені норми КУпАП узгоджують з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від

7 листопада 2015 року № 1395) (далі - Інструкція), згідно з п. 1 розділу ІІІ якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Пунктом 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, надані представником відповідача докази у вигляді фото та відеофіксації вчинення адміністративного правопорушення не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення позивачем вчинене

25 березня 2019 року о 13:40, а згідно з фото та відеоматеріалами з лазерного вимірювача швидкості "TruCam" LTI 20/20 (серійний номер ТС000570) вчинення порушення зафіксоване

25 березня 2019 року о 14:37, тобто з різницею близько однієї години. При цьому, як вбачається з відеофайлу 1_ з нагрудної камери працівника поліції зйомка розпочалася 25 березня 2019 року о 13:33.

Таким чином належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутні, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Доводи позивача, викладені у позові, та висновки суду не спростовані відповідачем, хоча у вказаній категорії справ в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену органами Національної поліції, може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може, з-поміж іншого, скасувати постанову і закрити справу.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, а саме скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 242-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 25 березня 2019 року серії ЕАВ № 1013869, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 3 УПП в Черкаській області рядовим поліції Сухоцьким Р.О., про застосування до ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 (двісті п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок) гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за

ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Чубай