Справа № 295/5760/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/5760/19

Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка І.Г.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

09 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Курка О. П. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Шевчука В`ячеслава Володимировича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Шевчука В`ячеслава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Житомирської області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Шевчука В`ячеслава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05.06.2019 позов задоволено: скасовано постанову інспектора поліції Шевчук В.В., серії НК № 510940 від 28.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121, ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126, ч. 2, ст.36 КУпАП та накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обгрунтування власної позиції відповідач зазначив про наявність в матеріалах справи диску з відеофіксації події, який підтверджує вчинені позивачем порушення ПДР України. Крім того, відповідачем була додана роздруківка з сайту МТСБУ про відсутність полісу станом на день вчинення правопорушення, а саме 28.03.2019 та роздруківка з інформації з бази даних НАІС про проходження ОТК у 2016 році, який був дійсний до 01.07.2018 та станом на 28.03.2019 був не чинним.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема направленням на адресу відповідача та позивача повістки про виклик до суду від 03.07.2019, копії ухвал від 03.07.2019 та копії апеляційної скарги, а також телефонограмою (а.с.69-70), та з моменту оприлюднення судом апеляційної інстанції на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (05.07.2019).

08 липня 2019 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перенесення розгляду справи та надання часу для написання відзиву на апеляційну скаргу, оскільки копію апеляційної скарги він отримав 08.07.2019. Проте, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви, оскільки відповідно до довідки складеної головним спеціалістом відділу надання інформаційних послуг, руху адміністративних справ та діловодства суду, даний документ не підписаний електронно-цифровим підписом.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та зважаючи на скорочені терміни розгляду даної категорії справ, встановлені ст.286 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 28.03.2019 поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Житомирської області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Шевчуком В`ячеславом Володимировичем винесено постанову про адміністративне правопорушення серії НК №510940, відповідно до якої ОСОБА_1 28.03.2019 о 10 год. 15 хв. в м.Житомир проспект Незалежності 11б, керуючи транспортним засобом не виконав вимоги дорожньої горизонтальної розмітки (суцільна лінія), не пред`явив реєстраційного документа на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортного засобу, та на транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, чим порушив п.п.2.1.б), 2.1.ґ), 31.3.б) Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121, ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126, ч. 2, ст.36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, не надав суду переконливих доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції не надано будь-якої оцінки доводам позовної заяви та доводам відповідача.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.1 «б» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

Пунктом 2.1 "ґ" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно підпункту "а" п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 53 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) вказано, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 2 статті 21 Закону № 1961-IV вказано, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Положенням статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

При цьому, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121, ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126, ч. 2, ст.36 КУпАП за те, що він керуючи транспортним засобом не виконав вимоги дорожньої горизонтальної розмітки (суцільна лінія), не пред`явив реєстраційного документа на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортного засобу, та на транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, чим порушив пункти правил дорожнього руху України.

Згідно розмітки 1.1 ПДР України (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Так, в підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху апелянта зазначає про наявний в матеріалах справи диск з відеофіксації події, який підтверджує вчинені позивачем порушення ПДР України.

Слід зазначити, що в матеріалах справи наявний диск, у якому містяться відеозаписи з відеореєстратора з автомобіля патрульної поліції та з нагрудної камери поліцейського.

Так, відеозаписом з відеореєстратора з автомобіля патрульної поліції зафіксовано порушення позивачем правил ПДР, зокрема керуючи транспортним засобом позивач не виконав вимоги дорожньої горизонтальної розмітки (суцільна лінія), а саме перетнув суцільну лінію.

Однак, суд звертає увагу на те, що згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, відеозаписи, подані відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії НК №510940 від 28.03.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Тому, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. ч.1 ст 122.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, а саме "не виконання вимоги дорожньої горизонтальної розмітки (суцільна лінія)", яке слугувало підставою для зупинення автомобіля позивача та перевіркою документів. Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Як встановлено вище, відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, а саме не виконання вимоги дорожньої горизонтальної розмітки (суцільна лінія), тому апеляційний суд вважає протиправними вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів, в т.ч. полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

При цьому, апеляційний суд враховує, що згідно із ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови та, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, закриття провадження у справі.

Доводи позивача про те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи та не роз`яснено його права, колегія суддів відхиляє, оскільки із наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери поліцейського (година зйомки 10:26:27) вбачається, що позивачу було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст.68 Конституції України та ст.268 КпАП України.

Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 червня 2019 року не відповідає, зокрема, щодо ненадання правової оцінки оскаржуваній постанові, наявним в матеріалах справи відеозаписам та діям поліцейського. В резолютивній частині рішення суду першої інстанції прийнято правомірно і колегія суддів вважає його обгрунтованим.

Отже, враховуючи зазначене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині, з огляду на те, що воно ухвалено по суті правильно, однак без надання оцінки усім доводам учасників справи, зокрема з урахуванням наявних в матеріалах справи відеозаписів.

За правилами ст. 315, 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, суд апеляційної інстанціїї вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з мотивів викладених в мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Шевчука В`ячеслава Володимировича задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 червня 2019 року змінити з мотивів викладених в мотивувальній частині постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Курко О. П. Ватаманюк Р.В.