Справа № 752/17099/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа №752/17099/15-а

адміністративне провадження №К/9901/14775/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Рибачука А. І., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Сорочко Є. О., судді: Земляна Г. В., Межевич М. В.) від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі -ДАБІ України), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту ДАБІ у Київській області від 08 жовтня 2015 року № А-0810/1 про визнання позивача винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 961 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладення штрафу у сумі 15 300,00 грн.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року позов задоволено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент проведення перевірки проектна документація «Технічне переоснащення існуючої будівлі цеху з виробництва пухо-перових виробів для встановлення на даху та фасаді будівлі обладнання сонячної електростанції сумарною електричною потужністю 150 кВт по АДРЕСА_1» не була затверджена у відповідності до процедури, встановленої чинним законодавством України, а тому позивач не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 961 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року апеляційну скаргу ДАБІ України задоволено. Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Задовольняючи апеляційну скаргу, Київський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що за змістом ст. 2 Закону України від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон № 208/94-ВР) проектна організація несе відповідальність за фактом передачі замовнику проектної документації, розробленої з порушенням вимог законодавства, незалежно від того, чи затверджена вона у порядку, визначеному Законом України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI). При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що проектна документація була затверджена Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (лист від 10 серпня 2015 року № 7), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Декларації про початок виконання будівельних робіт від 14 вересня 2015 року № 10/10-1409/53/П.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року та залишити в силі постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року.

У касаційній скарзі зазначається, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, на які посилається позивач у своїй позовній заяві. ОСОБА_1 стверджує, що заявник (ФОП ОСОБА_2 ) у Декларації про початок виконання будівельних робіт від 14 вересня 2015 року № 10/10-1409/53/П у якості розпорядчого документу зазначає свій лист від 10 серпня 2015 року № 7, який за своєю суттю не є розпорядчим документом, а тому, на думку позивача, відсутні підстави для визнання факту затвердження проектної документації, розробленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (головний інженер проекту - ОСОБА_1 ) на замовлення ФОП ОСОБА_2 , саме на дату проведення відповідачем перевірки (24 вересня 2015 року).

06 вересня 2016 року Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження у цій справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 09 липня 2019 року прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів установила таке.

14 вересня 2015 року ФОП ОСОБА_2 подана до Департаменту ДАБІ у Київській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт «Технічне переоснащення існуючої будівлі цеху з виробництва пухо-перових виробів для встановлення на даху та фасаді будівлі обладнання сонячної електростанції сумарною електричною потужністю 150 кВт за адресою: АДРЕСА_1 », яка була зареєстрована за вхідним № 10/10-1409/53/П.

З метою встановлення достовірності даних, наведених у вказані декларації, ДАБІ України виписано направлення для проведення позапланової перевірки від 14 вересня 2015 року № 719.15/03.

24 вересня 2015 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Управління контролю та нагляду за проведення перевірок та нагляду Департаменту ДАБІ у Київській області Плющем О. С. (далі - головний інспектор Департаменту ДАБІ у Київській області Плющ О. С.) було проведено перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил на об`єкті, який використовується ФОП ОСОБА_2 , а саме: будівля цеху з виробництва пухо-перових виробів за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами цієї перевірки головним інспектором Департаменту ДАБІ у Київській області Плющем О. С. складено акт перевірки від 24 вересня 2015 року, яким установлено, що проектна документація: «Технічне переоснащення існуючої будівлі цеху з виробництва пухо-перових виробів для встановлення на даху та фасаді будівлі обладнання сонячної електростанції сумарною електричною потужністю 150 кВт за адресою: АДРЕСА_1 25» передана ФОП ОСОБА_2 та надана нею під час перевірки, була розроблена генеральним проектувальником - ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (головний інженер проекту - ОСОБА_1 ) з порушенням будівельних норм. Відповідно до розд. 2 «Розрахунок категорії складності» том 1,05/06-215-ІК НЕТ.ПЗ Пояснювальної записки здійснюється посилання на ДБН А2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», де категорія складності будівництва була визначена без врахування ДСТУ-Н Б В.1.216:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», і об`єкти віднесено до ІІІ категорії складності, проектування яких здійснюється у 2 стадії (проект та робоча документація). Водночас, наданий проект є одностайним (робочий проект), що є порушенням п.п. 4.5 та 4.6.2 ДБН А2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Крім того у розд. 7 «Організація робіт» вказано, що види робіт проводяться відповідно до СНиП 12-03-2001 та СНиП 12-04-2002 Російської Федерації, що не є чинним на території України, чим порушено п.п. 4.1 та 4.8 ДБН А2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Цього ж дня головним інспектором ДАБІ у Київській області Плющем О. С. складено протокол про адміністративне правопорушення № 3-Л-А-2409/1 відносно головного інженера проекту - ОСОБА_1 за порушення ним ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 961 КУпАП.

08 жовтня 2015 року відповідачем винесено постанову № А-0810/1 про визнання позивача винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 961 КУпАП, та накладення штрафу у сумі 15 300,00 грн.

Не погодившись з такою постановою, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судового рішення апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року відповідає зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Департаменту ДАБІ у Київській області у спірних правовідносинах та порядок їх реалізації визначаються, зокрема, законами України № 208/94-ВР, № 3038-VI, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом № 3038-VI.

Відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону № 3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації.

Частиною 1 ст. 41 Закону № 3038 державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно п. 5 Порядку № 553 установлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. При цьому позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є: (…) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів (…).

Як убачається з матеріалів справи, 02 червня 2015 року між ФОП ОСОБА_2 та електропередавальною організацією ПАТ «Київобленерго» був підписаний договір про приєднання до електричних мереж електроустановки, що виробляє електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії № К-00-15-0644 з додатком № 1 «Технічні умови від 02 червня 2015 року № К-00-15-0644 приєднання до електричних мереж електроустановок, призначених для виробництва електричної енергії у звітності».

За умовами цього договору ФОП ОСОБА_2 зобов`язана забезпечити розроблення проектної документації з приєднання сонячної електростанції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на даху цеху для виробництва пухо-перових виробів, та погодити цю документацію з ПАТ «Київобленерго».

05 червня 2015 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» укладено договір на виконання проектних робіт № 05/06-215 щодо розроблення та виготовлення проекту приєднання сонячної електростанції потужністю 150 кВт до електричних мереж ПАТ «Київобленерго» (назва робочого проекту: «Технічне переоснащення існуючої будівлі цеху з виробництва пухо-перових виробів для встановлення на даху та фасаді будівлі обладнання сонячної електростанції сумарною електричною потужністю 150 кВт за адресою: АДРЕСА_1»).

У відповідності до п. 1.6 зазначеного договору ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» зобов`язалось погодити робочий проект у ПАТ «Київобленерго». Головним інженером проекту визначено ОСОБА_1

Листом від 10 серпня 2015 року № 7 ФОП ОСОБА_2 погодила розроблений робочий проект, а 01 жовтня 2015 року на адресу ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» нею було направлено лист № 9 щодо попереднього погодження проектної документації з метою її подальшого узгодження з усіма зацікавленими організаціями, зокрема, енергопостачальною компанією.

12 листопада 2015 року ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» подало на погодження до ПАТ «Київобленерго» робочий проект: «Технічне переоснащення існуючої будівлі цеху з виробництва пухо-перових виробів для встановлення на даху та фасаді будівлі обладнання сонячної електростанції сумарною електричною потужністю 150 кВт за адресою: АДРЕСА_1».

09 грудня 2015 року ПАТ «Київобленерго» видане технічне рішення № К-00-15-0644, яким вказаний робочий проект направлено на доопрацювання.

З метою виконання вимог, зазначених у цьому технічному рішенні, ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» на адресу ФОП ОСОБА_2 направлені листи від 11 грудня 2015 року № 504/01-12-15 та 18 грудня 2015 року № 510/01-12-15 для отримання додаткових даних з метою доопрацювання робочого проекту.

22 січня 2016 року ПАТ «Київобленерго» погоджено робочий проект: «Технічне переоснащення існуючої будівлі цеху з виробництва пухо-перових виробів для встановлення на даху та фасаді будівлі обладнання сонячної електростанції сумарною електричною потужністю 150 кВт за адресою: Київська область, АДРЕСА_1», і видане відповідне технічне рішення.

В подальшому, 25 січня 2016 року ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» передано ФОП ОСОБА_2 вказаний вище робочий проект за накладною № 1 та підписано акт прийому-передачі виконаних робіт № 1 по договору на виконання проектних робіт від 05 червня 2015 року № 05/06-215.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву та касаційну скаргу, ОСОБА_1 стверджує, що на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваної постанови, проектна документація не була затверджена, а тому відсутні підстави для визнання позивача винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 961 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 3038-VI проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, що затверджується замовником.

Судом апеляційної інстанції вірно установлено, що проектна документація: «Технічне переоснащення існуючої будівлі цеху з виробництва пухо-перових виробів для встановлення на даху та фасаді будівлі обладнання сонячної електростанції сумарною електричною потужністю 150 кВт за адресою: АДРЕСА_1» була затверджена замовником (ФОП ОСОБА_2 ) листом від 10 серпня 2015 року № 7. Вказане також підтверджується Декларацією про початок виконання будівельних робіт від 14 вересня 2015 року № 10/10-1409/53/П.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками Київського апеляційного адміністративного суду, що вказані вище доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується правомірності застосування до позивача адміністративного стягнення у виді штрафу за порушення ним вимог ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 961 КУпАП, колегія суддів зазначає слідуюче.

Відповідно до пп. 4.6.2 п. 4.6 «Стадії проектування» ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» для об`єктів III категорії складності проектування здійснюється в дві стадії: 1) проект (П); 2) робоча документація (Р).

Згідно примітки до вказаного пункту ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» за відповідним обґрунтуванням замовник та проектувальник можуть прийняти узгоджене рішення щодо зміни кількості стадій проектування.

Однак, як убачається з матеріалів справи та вірно установлено судом апеляційної інстанції, наданий проект був вчинений лише у одну стадію (робоча документація). При цьому, між замовником (ФОП ОСОБА_2 ) та проектувальником (ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології») будь-які рішення щодо зміни кількості стадій проектування не приймалися.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженням Київського апеляційного адміністративного суду щодо обґрунтованості висновку відповідача про порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 961 КУпАП.

Згідно з абз. 2 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону № 208/94-ВР суб`єкти містобудування, які здійснюють проектування об`єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження категорії складності об`єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев`яноста мінімальних заробітних плат.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції, що відповідачем накладено на головного інженера проекту - ОСОБА_1 штраф у розмірі 15 300,00 грн правомірно та обґрунтовано, у відповідності до норм чинного законодавства.

Інших доводів та доказів, аніж ті, які були оцінені апеляційним судом, касаційна скарга не містить.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що Київський апеляційний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність спірної постанови Департаменту ДАБІ у Київській області від 08 жовтня 2015 року № А-0810/1 про накладення штрафу на ОСОБА_1 за порушення ним законодавства у сфері містобудування, оскільки ця постанова прийнята на законних підставах, з дотриманням встановленої процедури та у межах наданих повноважень.

За таких обставин Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що рішення апеляційного суду у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Суд касаційної інстанції у своєму рішенні також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І. В. Саприкіна

Судді: А. І. Рибачук

С. М. Чиркін