Справа № 640/6177/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6177/19 Головуючий у 1 інстанції - Клименчук Н.М.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Шурка О.І.

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Солом`янського районного суду м. Києва на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.04.2019 у справі за заявою судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_2 до Солом`янського районного суду м. Києва, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м. Києві про встановлення відсутності компетенції, -

В С Т А Н О В И В :

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) голови Солом`янського районного суду міста Києва видавати наказ про звільнення судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 з посади за відсутності колективного рішення зборів суддів Солом`янського районного суду міста Києва щодо питання звільнення судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2.

12.04.2019 позивачем подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони голові Солом`янського районного суду міста Києва та/або його заступникам, керівнику апарату Солом`янського районного суду міста Києва, усім та будь-яким працівникам Солом`янського районного суду міста Києва вчиняти дії, направлені на відрахування судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 зі штату Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.04.2019 заяву судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Солом`янським районним судом м. Києва подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом вирішення даної справи є встановлення відсутності компетенції (повноважень) голови Солом`янського районного суду міста Києва видавати наказ про звільнення судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 з посади за відсутності колективного рішення зборів суддів Солом`янського районного суду міста Києва щодо питання звільнення судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2.

З поданої ОСОБА_2 заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається наступне.

У відповідності до пункту 3 Указу Президента України від 14.10.2002 № 926/2002 ОСОБА_2 призначено на п`ять років на посаду судді Солом`янського районного суду міста Києва.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 16.04.2009 №1279-VI ОСОБА_2 обрано на посаду судді Солом`янського районного суду міста Києва.

Рішенням Вищої ради правосудді від 15.11.2018 № 3500/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01.08.2018 № 2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності» до судді ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Позивач вказує, що відповідно до відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя, на засіданні Вищої ради правосуддя №24 від 02.04.2019 ухвалено звільнити ОСОБА_2 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 123 Конституції України.

При цьому, позивачем подано до Великої Палати Верховного Суду скаргу на рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 № 3500/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01.08.2018 № 2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності», відповідно до якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач звертає увагу на те, що у випадку задоволення Великою Палатою Верховного Суду скарги судді ОСОБА_2. та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 № 3500/0/15-18, юридичний факт її звільнення з займаної посади та фактичне відрахування зі штату Солом`янського районного суду міста Києва призведе до грубого порушення її прав, свобод та законних інтересів.

В той же час, як зазначає позивач, на сьогодні дію рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 № 3500/0/15-18 не зупинено, а тому процедура відрахування судді ОСОБА_2. зі штату Солом`янського районного суду міста Києва фактично продовжується, що може призвести до безпідставного та незаконного звільнення судді ОСОБА_2 з посади судді.

Крім того, позивачем вказано, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, дії голови Солом`янського районного суду міста Києва та інших працівників Солом`янського районного суду міста Києва призведуть до спотворення документів (трудової книжки та особової справи) судді ОСОБА_2.

Умови та порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта та заборони відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене та те, що дію рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 № 3500/0/15-18 не зупинено, а тому процедура відрахування судді ОСОБА_2. зі штату Солом`янського районного суду міста Києва фактично продовжується, що може призвести до безпідставного та незаконного звільнення судді ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, що є достатньою підставою для забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, заходи забезпечення адміністративного позову щодо заборони голові Солом`янського районного суду міста Києва та/або його заступникам, керівнику апарату Солом`янського районного суду міста Києва, усім та будь-яким працівникам Солом`янського районного суду міста Києва вчиняти дії, направлені на відрахування судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 зі штату Солом`янського районного суду міста Києва до вирішення спору по суті відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Крім того, колегія суддів вважає, що застосуванням заходів забезпечення позову не може бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Солом`янського районного суду м. Києва залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.04.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 09.07.2019.