Справа № 809/34/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/2325/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Бруновської Н.В.,

при секретарі судового засідання: Дроздовській Ю.А.,

з участю представника позивача: ОСОБА_1

та представника відповідача: Юрчука Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року (суддя- Панікар І.В., ухвалене в м. Івано-Франківську о 15.31, повний текст складено 21.01.2019р.) у справі № 809/34/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ТзОВ «Захід-Логістік» про скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

03.01.2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - відповідач, податковий орган) про скасування податкового повідомлення рішення № від 28.12.2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 62962 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 15740,50 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017р. залишено без змін постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2018 року скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 року та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року позов задовольнено повністю. Скасавано податкове повідомлення-рішення Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за № від 28.12.2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 62962,0 грн. та за штрафними санкціями на суму 15740,50 грн., а всього на суму 78702,50 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду його оскаржив відповідач, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що факт одержання ФОП ОСОБА_2 в 2015 році коштів у сумі 323 022 грн. від ТОВ «Захід-Логістик» саме як оплати за надані транспортно-експедиційні послуги, а не як поворотної фінансової допомоги, документально підтверджено належними та допустимим доказами у формі платіжних доручень із зазначенням відповідних призначень платежів.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що суб`єкти господарювання мають право самостійно розпоряджатись грошовими коштами, що надійшли на їхні рахунки виходячи із змісту цивільно-правових угод, що укладені між ними.

Оскільки позивач і ТзОВ «Захід-Логістик» на основі укладених між ними угод визначились із цільовим призначенням коштів, що надійшли на її рахунок, визначивши їх як поворотну фінансову допомогу та відповідно, згодом повернула цю поворотну фінансову допомогу 15.11.2016 року.

Що стосується тверджень відповідача про те, що вся сума в розмірі 2 058070 грн., яка надійшла на рахунок від третьої особи є її доходом, то такі твердження вважає безпідставними, бо при проведенні перевірки в Акті перевірки не зазначено про наявність актів здачі-приймання послуг на суму 2 058 070 грн., що як правильно вказує відповідач в апеляційній скарзі, ставить під сумнів здійснення господарських операцій на вказану суму та свідчить про те, що частина з вказаної суми в розмірі 323 022 грн. є поворотною фінансовою допомогою, а інша сума за мінусом поворотної фінансової допомоги, на яку є акти про надання послуг, є оплатою за такі послуги.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ТзОВ «Захід-Логістік» в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про день і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ФОП ОСОБА_2 є платником податку на доходи фізичних осіб та знаходиться на обліку в Калуській оДПІ з 30.10.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2015 позивачем (експедитор) та ТОВ «Захід-Логістік» (замовник) укладено договір №090315 на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування, за умовами якого експедитор зобов`язується за дорученням замовника за винагороду укладати від свого імені і за рахунок замовника договори спрямовані на забезпечення виконання робіт з організації транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних вантажів замовника автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні. Пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата вартості робіт експедитора, що виконуються ним за даним договором здійснюється впродовж семи календарних днів після надання копій товаро-супровідних документів (СМЯ з печаткою вантажоодержувача) і рахунку за транспортно-експедиційні послуги за допомогою факсимільного зв`язку, шляхом банківського переказу на рахунок експедитора, якщо інше не встановлено в транспортному замовленні (а.с.76-78 т.1 витяг з акту перевірки).

В період з 26.08.2016 по 15.09.2016 посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 29.10.2014 по 31.12.2015 та правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 29.10.2014 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт №442/1302/ від 22.09.2016, згідно висновків якого зафіксовано, зокрема, порушення статті 164, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за період з 29.10.2014 по 31.12.2015 на 80587,20 грн., в тому числі за 2015 рік - 80587,20 грн. (а.с.70-88 т.1).

На підставі акту планової перевірки відповідачем 06.10.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 100713 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем оскаржено в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийнято рішення від 16.12.2016 за №3726/10/09/2016, яким податкове повідомлення-рішення Калуської оДПІ № від 06.10.2016 скасовано частково та зобов`язано відповідача винести та направити платнику нове податкове повідомлення - рішення на суму 99786,50 грн. (а.с.50-53 т.1).

З урахуванням наведеного, відповідачем 28.12.2016 винесено податкове повідомлення-рішення №, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 99786,50 грн., з яких 79 829,20 грн. - основний платіж, 19 957,30 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с.12 т.1).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 62962 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 15740,50 грн., позивач оскаржив його у судовому порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що підставою для визначення грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб слугував висновок відповідача про те, що позивачем за 2015 рік до складу доходу, що враховується для цілей визначення чистого оподатковуваного доходу, який є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, не включено кошти у сумі 323022 грн., отримані нею за надані ТОВ «Захід-Логістік» транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів, що у свою чергу призвело до заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за вказаний період на 62562 грн.

Позивач зазначила, що кошти в розмірі 323 022 грн. були їй перераховані ТОВ «Захід-Логістік» як поворотна фінансова допомога згідно Договору про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі від 01.10.2015 №011015, внаслідок чого дані кошти нею правомірно, в силу приписів пункту 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України не були включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення Калуської оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області за № від 28.12.2016 року і підставно його скасував, виходячи з наступного.

Відповідно до норм пункту 177.2 статті 177 ПК України - об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка в грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаної з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Абзац 4 пункту 164.1 статті 164 ПК України визначає, що базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу - підпункт 164.1.1, 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України.

Відповідно до підпункту 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору від 09.03.2015 у період березня-листопада 2015 року надано транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів як за межами України, так і в межах України за визначеними ТОВ «Захід-Логістік» маршрутами.

Факт надання транспортно-експедиційних послуг підтверджено актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), складеними та підписаними сторонами договору від 09.03.2015; рахунками-фактурами за надані транспортно-експедиційні послуги (а.с.113-194 т.1).

ТОВ «Захід-Логістік» проведено оплату за надані позивачем послуги з перевезення вантажу у загальній сумі 2 058 070 грн., шляхом перерахування фізичній особі-підприємцю на її рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.89 т.1).

Щодо правовідносин між позивачем та ТОВ «Захід-Логістік» про повернення поворотної фінансової допомоги, то апеляційний суд зазначає, що поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення - підпункт 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу.

Підпунктом 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Відповідно до договору про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі №011015 від 01.10.2015, укладеного ТОВ «Захід-Логістік» (позикодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (позичальник), позикодавець надає позичальнику фінансову допомогу частинами в національній валюті України у межах суми (ліміту) 400000 грн. по мірі виникнення у позичальника потребу у коштах (пункт 2.1 статті 2 договору), а позичальник зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути в порядку та на умовах, визначених цим договором однак не пізніше ніж 365 календарних днів. Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця (пункт 3.1 статті 3 договору); у будь-який момент суму фінансової допомоги (її частину) може бути достроково повернено позичальником, тобто повернення допомоги з ініціативи позичальника можливе без наявності вимоги позикодавця (пункт 3.5 статті 3 договору) (а.с.41, 42 т.1)

Як встановлено судом, потреба у наданих згідно договору за № 011015 від 01.10.2015 року коштах поворотної фінансової допомоги опосередковано обумовлювалась необхідністю проведення позивачем розрахунків згідно укладеного між нею та ПрАТ «Сільгосптехніка» договору №2 від 26.02.2015 року на виробництво та монтаж дерев`яного будинку, яка виникла в період починаючи з жовтня 2015 року та підтверджується актом виконання підрядних робіт № 21 (а.с.170-182 т.2).

Апеляційний суд приймає до уваги твердження ФОП ОСОБА_2 про те, що кошти в розмірі 323 022 грн. не було включено до загального оподатковуваного доходу, оскільки дані кошти є поворотною фінансовою допомогою, наданою ТОВ «Захід-Логістік» за умовами Договору про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі від 01.10.2015 №011015, яка 15.11.2016 повернута позивачем. Дане стверджується виписаними ТОВ «Захід-Логістік» платіжними дорученнями №1998, 1999 від 28.10.2015, №2013 від 30.11.2015, №2015 від 02.11.2015, №2024 від 05.11.2015, №2038 від 10.11.2015, №2069 від 26.11.2015, №2078 від 02.12.2015 на загальну суму 345 260 грн., а також листами - уточненнями ТОВ «Захід-Логістік» № 3-10 від 28.10.2015 року; № 4-10 від 30.10.2015 року; № 1-11 від 02.11.2015 року; № 2-11 від 05.11.2015 року; № 3-11 від 10.11.2015 року; № 4-11 від 26.11.2015 року; № 1-12 від 02.12.2015 року про зарахування коштів згідно платіжних доручень №1998, 1999 від 28.10.2015, №2013 від 30.11.2015, №2015 від 02.11.2015, №2024 від 05.11.2015, №2038 від 10.11.2015, №2069 від 26.11.2015, №2078 від 02.12.2015 на загальну суму 323 022 грн. як безпроцентної фінансової допомоги, відповідно до Договору про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі від 01.10.2015 №011015. Зі змісту даних платіжних доручень ТОВ «Захід-Логістік» вбачається, що у графі «призначення платежу» контрагентом позивача зазначено: оплата згідно рахунків №70 від 30.09.2015, №71, 72, 73 від 22.10.2015, №74, 75 від 26.10.2015, №76, 77 від 28.10.2015, №78, 79, 80 від 30.10.2015, №81, 82 від 25.11.2015 (а.с.14-21, 22-28, 44 т.1, а.с. 243-249 т.2).

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що зазначені у згаданих платіжних дорученнях рахунки є по суті рахунками-фактурами, сформованими позивачем на підставі актів здачі-прийняття робіт №68 від 30.09.2015, №71, 72, 73 від 22.10.2015, № 74, 75 від 26.10.2015, №76, 77 від 28.10.2015, №78, 79, 80 від 30.10.2015, №81, 82 від 25.11.2015 за надані ТОВ «Захід-Логістік» транспортно-експедиційні послуги згідно Договору №090315 на здійснення транспортно-експедиційного обслуговування від 09.03.2015 року. Суми коштів, вказані у платіжних дорученнях, відповідають сумам, що погоджені сторонами за надані транспортно-експедиційні послуги та виставлені позивачем для оплати у рахунках-фактурах. Таким чином, перераховані ФОП ОСОБА_2 товаритсву кошти в сумі 323 022 грн. є поворотною фінансовою допомогою, хоча спершу, згідно призначень, такі кошти і визначались як оплата за надані послуги (а.с.182-194 т.1).

Факт повернення ФОП ОСОБА_2 , наданої їй згідно договору за № 011015, ТОВ «Захід-Логістік» безпроцентної фінансової допомоги на суму 323022 грн., стверджується платіжним дорученням за № 95 від 15.11.2016 року ( а.с.40 т.1).

Пунктом 1.30 статті 1 цього Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 1.7, 1.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/89/76, передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

Згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, у даному випадку ТОВ «Захід-Логістік», окрім того, до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит «Призначення платежу» шляхом відкликання платіжного доручення.

Згідно пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного. Тобто з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим. А питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті «Призначення платежу» виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку.

Таким чином, дії ФОП ОСОБА_2 по поверненню поворотної фінансової допомоги ТОВ «Захід-Логістик» повністю узгоджується з приписами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, так і зі змістом листа Національного Банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу». Волевиявлення ТОВ «Захід-Логістік» на зміну цільового призначення платежів не обумовлювалося жодною іншою метою, ніж надання поворотної фінансової допомоги, виконувалося у відповідності до положень договору за № 011015 від 01.10.2015 та мало кінцевим наслідком повернення такої допомоги у повному розмірі у межах строків визначених вищевказаною угодою.

Колегія суддів зазначає, що безумовною підставою для включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, відповідно до підпункту 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є, у тому числі, і суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Підпункт 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України передбачає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Тому, хоча формально сума коштів поворотної фінансової допомоги і є виплатою за цивільно-правовою угодою, однак податкове законодавство виключає підстави для її включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, а відповідно і нарахування з такої суми визначених законом сум податків.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повністю дослідив висновки викладені у постанові Верховного суду від 19.06.2018 року, судом досліджено та надано оцінку правовідносинам, що склалися між позивачем та ТОВ «Захід-Логістік» та дійшов правильного висновку, що на формування загального річного оподатковуваного доходу позивача, що використовується для цілей визначення чистого оподатковуваного доходу, який є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, сума поворотної фінансової допомоги 323022 грн. відповідачем врахована необґрунтовано, внаслідок чого, останнім безпідставно донараховано ФОП ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб за вказаний період на суму 62962 грн. та застосованого до даного платника податків штраф у розмірі 15740,50 грн., а тому підставно задоволив позовні вимоги.

Щодо покликання апелянта на стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 788 грн., замість 787,02 грн., то апеляційний суд не вважає таке суттєвим порушенням норм процесуального права, яке б слугувало підстави для його скасування, так як позивачем сплачено суму 788,0 грн. при подачі позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року у справі № 809/34/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Н. В. Бруновська
Повне судове рішення складено 10.07.2019р.