Справа № 802/625/17-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/625/17-а

Головуючий у І інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

03 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

представника позивача: Пинзар О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент)" про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФруТек" (далі ТОВ "ФруТек") звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент) України, в якому просило:

-визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знаку, оформлене у вигляді висновку про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи за заявкою ТОВ "ФруТек" №m201501707, поданою 12 лютого 2015 року;

-визнати протиправним та скасувати рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 23 січня 2017 року, що затверджено наказом Державної служби інтелектуальної власності України №17-Н від 21.02.2017;

-зобов`язати Державну службу інтелектуальної власності України провести повторну кваліфікаційну експертизу та прийняти рішення про реєстрацію знаку по заявці ТОВ "ФруТек" №m201701707 від 12.02.2015.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року провадження у справі закрито.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знаку, оформлене у вигляді висновку № 6941/3 від 01.06.2016 року про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи за заявкою товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" № m 2015 01707 поданою 12.02.2015 року;

-визнано протиправним та скасовано рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 23.01.2017 року про відмову у задоволенні заперечення товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" та залишення чинним рішення Державної служби інтелектуальної власності України № 6941/3 від 01.06.2016 року;

-визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби інтелектуальної власності України від 21.02.2017 року про затвердження рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 23.01.2017 року про відмову у задоволенні заперечення товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" та залишення чинним рішення Державної служби інтелектуальної власності України № 6941/3 від 01.06.2016 року;

-зобов`язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України провести повторну кваліфікаційну експертизу та прийняти рішення про реєстрацію знаку по заявці товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" № m 2015 01707 поданій 12.02.2015 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач-Міністерство економічного розвитку і торгівлі України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і як наслідок невірного її вирішення, просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позначення "Моллінг Джуно (Mоlling Juno)" за заявкою № m 2015 01707 від 12.02.2015 є словесним, виконаним потовщеними літерами кирилиці та латиниці друкованим шрифтом. Два словосполучення "Моллінг Джуно Mоlling Juno" розташовані в два рядки один під одним. Позначення подано на реєстрацію відносно товарів 31 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (МКТП)-кущі (чагарники); насіння та ботанічні потреби; насіння рослин; пилок (необроблений); плоди свіжі; розсада; рослини; сіянці; ягоди свіжі.

На підставі висновку закладу експертизи 01.06.2016 ДСІВУ прийнято рішення про відмову в реєстрації знака "Моллінг Джуно Mоlling Juno" за заявкою №m201501707, оскільки заявлене словесне позначення для всіх товарів 31 класу, згідно з наведеним в матеріалах переліком є таким, що може ввести в оману споживачів, марковані заявленими позначеннями товари 31 класу, можуть породжувати у свідомості споживачів асоціації, пов`язані з певним виробником товарів, які насправді не відповідають дійсності.

Ураховуючи наявність негативного висновку кваліфікаційної експертизи, ДСІВУ у повній відповідності до чинного законодавства затвердила цей висновок, який, в свою чергу, і набув статус рішення про відмову в реєстрації знака. На думку представника відповідача, Укрпатент при винесенні та Державна служба інтелектуальної власності при затвердженні висновку про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи, а також Апеляційна палата при винесенні свого рішення від 23.01.2017 року діяли відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволенні позовних вимог.

Крім того, апелянт просив звернути увагу, що суд першої інстанції фактично оцінив висновок закладу експертизи та рішення апеляційної палати, не маючи для цього спеціальних знань, керуючись лише висновком одного експерта без наведення обгрунтованих доводів, аргументів та норм, на які посилається ДСІВУ та Мінекономрозвитку у запереченні на позовну заяву.

21.03.2019 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

02.06.2019 від відповідача-Мінекономрозвитку надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про закриття провадження і просить в їх задоволенні відмовити.

Решта учасників справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ "ФруТек" з метою отримання свідоцтва України на знак для товарів та послуг, 04.02.2015 подало заявку про реєстрацію знаку для товарів і послуг в Україні, яка була прийнята Державним підприємством "Український інститут промислової власності" Державної служби інтелектуальної власності України 12.02.2015 за № m 2015 01707.

Згідно поданої заявки товариство просило зареєструвати знак для товарів та послуг, який являє собою словесний логотип в оригінальному графічному виконанні та складається з двох частин: верхня частина містить написання слова "Моллінг Джуно"; нижня частина містить написання слова латинськими літерами "Molling Juno". Вказаний знак позивач просив зареєструвати для товарів 31 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: кущі [чагарники]; Насіння та ботанічні потреби; Насіння рослин; Пилок [необроблений]; Плоди свіжі; Розсада; Рослини; Рослини (насіння); Сіянці; Чагарники [кущі]; Ягоди свіжі.

ДП "Український інститут інтелектуальної власності" Державної служби інтелектуальної власності (надалі - Укрпатент) прийнято Висновок формальної експертизи заявки на знак для товарів та послуг за заявкою № m 2015 01707 від 12.02.2015 відповідно до якого заявка позивача відповідає вимогам ст.7 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

У лютому 2016 року на адресу ТОВ "ФруТек" надійшло повідомлення за вих. № 2508/3 про можливу відмову у реєстрації знаку за заявкою № m 2015 01707 від 12.02.2015 відносно усього переліку товарів. За інформацією, вказаною в повідомленні від 18.02.2016 заявлене словесне позначення для всіх товарів 31 класу, згідно з наведеним в матеріалах заявки переліком: є таким, що може ввести в оману споживачів щодо товарів (належність їх іншому виробнику); є описовим, вказує на певний сорт рослин, який обумовлений певними властивостями; є оманливим для товарів 31 класу іншого сорту.

Не погоджуючись з наведеними підставами для відмови в реєстрації знаку, 25.03.2016 року позивач надіслав на адресу Укрпатенту мотивовану відповідь з доводами на користь реєстрації спірного знаку.

01.06.2016 за заявкою № m 2015 01707 від 12.02.2015 Укрпатент надав Висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи, посилаючись на те, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони, визначеним п.1 ст.5 та ст.6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", оскільки є таким, що може ввести в оману споживачів щодо товарів (належність їх іншому виробнику); є описовим, вказує на певний сорт рослин, який обумовлений певними властивостями; є оманливим для товарів 31 класу іншого сорту. На підставі наданого висновку Державна служба інтелектуальної власності (надалі - ДСІВ) відмовила в реєстрації знаку за заявкою № m 2015 01707 від 12.02.2015 р.

Не погоджуючись з вказаним висновком, 15.06.2016 року ТОВ "ФруТек" направило оскарження рішення про відмову в реєстрації знаку за заявкою № m 2015 01707 від 12.02.2015 до Державної служби інтелектуальної власності України за вих.№ 322.

Рішенням апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності від 23.01.2017р. відмовлено ТОВ "ФруТек" у задоволенні заперечення, а рішення Державної служби інтелектуальної власності від 01.06.2016 р. про відмову в реєстрації знаку для товарів і послуг "Моллінг Джуно Molling Juno" залишено чинним.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить зі слідуючого.

Згідно частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа -це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень-орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

За висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 819/362/16), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року (справа № 826/27224/15) зазначено, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

При цьому, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 821/772/18 (провадження № 11-1065апп18) та від 29 травня 2019 року у справі №826/15263/18 (провадження № 11-222апп19).

Як встановлено колегією суддів, предметом спору в даній справі є рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знаку, оформлену у вигляді висновку про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи за заявкою ТОВ "ФруТек" №m201501707 поданою 12 лютого 2015 року та рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 23 січня 2017 року, про залишення в силі рішення Державної служби інтелектуальної власності від 01.06.2016 р. про відмову в реєстрації знаку для товарів і послуг "Моллінг Джуно Molling Juno".

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №826/15263/18, до прийняття якої Сьомим апеляційним адміністративним судом зупинявся розгляд даної справи, зокрема зазначено наступне:

Відповідно до частин першої та другої статті 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч.1 ст.420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

А отже, спір про скасування рішення про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг безпосередньо стосується охорони права інтелектуальної власності останнього.

Положеннями частини другої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) визначено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування.

Згідно з частиною першою розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України частина четверта статті 3, частини перша та друга статті 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), частина третя статті 24, частина третя статті 25, частина дев`ята статті 31, частина друга статті 33, частина третя статті 253, частина перша статті 320 цього Кодексу (в частині права на подання заяви про перегляд судового рішення Вищого суду з питань інтелектуальної власності) вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Пунктом 16 частини першої розділу ХІ "Перехідних положень" ГПК України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, спір, пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності, тому з огляду на склад учасників цього спору та предмет позову його вирішення віднесено до юрисдикції господарського суду.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 910/18195/17(провадження № 12-159гс18) та від 27 червня 2018 року у справі № 804/629/16 (провадження №11-605апп16).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.07.2006р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З огляду на наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст.19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.319 діючого КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За таких обставин слід закрити провадження у справі, роз`яснивши позивачу, що даний спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 19, 205, 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року скасувати, а провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФруТек" до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача підприємства "Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент)" про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 липня 2019 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.