Справа № 804/1556/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Справа № 804/1556/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_1 Кравченко П.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №232 від 17.01.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2019р. ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 17.01.2018р. №232 в частині притягнення інспектора СРПП №4 Юріївського ВП Павлоградського ВП Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона проходить службу в поліції на посаді інспектора СРПП №4 Юріївського ВП Павлоградського ВП Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській у званні капітана поліції. Відповідно до наказу №5048 від 11.12.2017р. відносно позивача було призначено службове розслідування за фактом не виходу її на роботу 05.12.2017р. Згідно до результатів проведеного такого службового розслідування був складений висновок, який був затверджений начальником поліції та за наведене вище правопорушення (дисциплінарний проступок) 17.01.2018р. був прийнятий наказ №232 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани. Позивач вважає наведений наказ протиправним посилаючись на те, що графіком її роботи є доба через дві, у графіку 05.12.2017р. вона не значилася, в цей день її ніхто на роботу не викликав, у розстановці нарядів на 05.12.2017р. вона також не стояла. Позивач вказує на те, що 04.12.2017р. вона здала зброю, а 05.12.2017р. проходила обстеження у КЗ «Павлоградська міська лікарня №4»ДОР, тому вважає безпідставним притягнення її до дисциплінарної відповідальності за прогул 05.12.2017р. та вважає, що оспорюваний наказ є таким, що порушує її право на працю, передбачене ст.43 Конституції України. Окрім того, позивач звертає увагу і на те, що висновки службового розслідування містять відомості, що вона відмовилася від надання пояснень, однак це не відповідає дійсності, так як ніхто ні усно, ні письмово не звертався до неї щодо надання таких пояснень, що, на думку позивача, є порушенням п.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013р. №230 (далі - Інструкція №230). У відповіді на відзив позивач також посилається і на те, що є безпідставними доводи відповідача про те, що такого графіку роботи, як доба через дві, у поліції не передбачено та спростовується змістом ч.1 ст.91 Закону України «Про Національну поліцію» за п.2 якої передбачено службу в поліції позмінно. Також позивач зазначає, що висновок службового розслідування не відповідає критеріям, встановленим п.8.3 Інструкції №230 та відповідачем не надано доказів того, що позивач 05.12.2017р. мала бути задіяна на чергуванні чи патрулюванні.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у відзиві на позов від 10.05.2019р. просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що 07.11.2015р. ОСОБА_1 була прийнята на службу в Національну поліцію України, 26.12.2016р. її було призначено начальником сектору реагування патрульної поліції №4 Юріївського ВП Павлоградського ВП, а в подальшому 14.08.2017р. вона була переміщена на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції (СРПП). 17.01.2018р. наказом №232 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено сувору догану. Підставою для такої дисциплінарної відповідальності стало проведене відносно позивача службове розслідування за результатами якого було складено висновок, який був затверджений начальником головного управління поліції за яким встановлено порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, недотримання вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у не виході її на службу без поважних причин 05.12.2017р. Також відповідач вказує і на те, що позивача у період з 13.11.2017р. по 18.11.2017р. було направлено до тренінгового центру ГУНП, а у період з 20.11.2017р. по 03.12.2017р. була направлена до УПП в м. Дніпрі для проходження підвищення кваліфікації, де вона перебувала до 03.12.2017р. (останній день стажування), а отже позивач зобов`язана була приступити до виконання своїх обов`язків 04.12.2017р. та згідно до п.п.17 Інструкції №70 зобов`язана була здати табельну вогнепальну зброю, однак здала її лише 04.12.2017р. о 18.05 годині, впродовж 04.12.2017р. та 05.12.2017р. ОСОБА_1 була відсутня у Юріївському ВП та про поважні причини неприбуття не повідомляла, що підтверджено також поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були надані у рамках службового розслідування та наявні у справі. Факт не виходу на службу ОСОБА_1 без поважних причин 05.12.2017р. також підтверджується поясненнями посадових осіб поліції - ОСОБА_24, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та рапортом заступника начальника - керівника патрульної поліції Варяниці С.Р. від 06.12.2017р. Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що їй ніхто ні усно, ні письмово не пропонував надати письмові пояснення з приводу не виходу на службу 05.12.2017р., відповідач вказує на те, що у ході проведення службового розслідування 26.12.2017р. на виконання вимог абз.4 п.6.2.2 Інструкції №230 старшим інспектором СКЗ ОСОБА_2 позивачеві було запропоновано надати пояснення у рамках службового розслідування з приводу не виходу на роботу 05.12.2017р. без поважних причин, однак остання від надання пояснень відмовилася про що ОСОБА_2 (член комісії щодо проведення службового розслідування) у присутності двох осіб - працівників поліції - ОСОБА_10 та ОСОБА_9 був складений акт про відмову від надання пояснень, при цьому, відповідач зазначає, що вказаний акт був складений у довільній формі (затвердженого зразка акту не існує), з дотриманням вимог абз.4 п.6.2.2 Інструкції №230 та не бажання особи надати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку та накладенню дисциплінарного стягнення за абз.2 п.6.3.6 Інструкції №230. Окрім того, відповідач, посилаючись на ч.2,3 ст.91 Закону України «Про Національну поліцію», зазначає, що для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними, відповідно до Внутрішнього розпорядку, затвердженого наказом №2786 від 30.09.2016р., часом початку роботи є 9.00; закінчення роботи: у понеділок, вівторок, середу та четвер - до 18.00, а у п`ятницю - до 16.45; вихідні дні - субота, неділя. Перебування у робочий час поліцейських за межами службових приміщень погоджується із керівниками відповідних структурних підрозділів, а графік роботи - доба через дві не передбачений вказаним наказом. Щодо перебування ОСОБА_1 05.12.2017р. на обстеженні у КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» ДОР, то відповідач посилається на те, що відповідно до Інструкції №455 належним доказом непрацездатності є листок непрацездатності, а наказом МВС від 23.03.2016р. №201 затверджено форму довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, однак надана позивачеві довідка про проходження обстеження вимогам вищенаведеної Інструкції №455 не відповідає, крім того, надана суду довідка лікарні під час службового розслідування позивачем не надавалась, а також і жодних документів позивачем на підтвердження поважності її відсутності на службі 05.12.2017р. не надавалось, а на звернення начальника Юріївського ВП Павлоградського ВП до медичних закладів м. Павлограда повідомлено про те, що ОСОБА_1 у період з 20.11.2017р. по 07.12.2017р. не зверталася, на стаціонарному або амбулаторному лікуванні не перебувала, довідок не отримувала. Отже, на думку відповідача, позивач всупереч вимогам, які ставляться до поліцейських самостійно (без погодження із керівництвом) та без поважних причин прийняла рішення про не вихід на службу 05.12.2017р., керівництво про це не повідомила. Щодо того, що до позивача застосовано таке дисциплінарне стягнення як сувора догана, то відповідач вважає, що визначення виду дисциплінарного стягнення є переважним правом начальника поліції, його дискреційними повноваженнями, які суд підміняти не може. Додатково у письмових поясненнях представником відповідача зазначено ті ж самі обставини та підстави, що і у відзиві.

Постановою Верховного Суду від 15.02.2019р. у даній адміністративній справі попередні судові рішення були скасовані, а справу направлено на новий розгляд (а.с.75-85 том 2).

16.04.2019р. згідно Протоколу автоматизованого розподілу справу для нового розгляду розподілено судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєвій С.О. (а.с.89 том 2).

Ухвалою суду від 22.04.2019р. дану адміністративну справу було прийнято до свого провадження суддею Конєвою С.О., а також зобов`язано учасників справи надати суду копії документів з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.02.2019р. та з дотриманням вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.90 том 2).

22.05.2019р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 05.06.2019р. з метою допиту свідків за клопотанням відповідача та у зв`язку із необхідністю повторного витребування документів у відповідача, зокрема, витребування графіку роботи позивача на грудень 2017р., які відповідачем не були надані на вимогу ухвали суду від 22.04.2019р. (а.с.117-119 том 2).

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній адміністративній справі.

07.11.2015р. ОСОБА_1 була призначена на посаду начальника чергової частини Юріївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, їй присвоєно звання капітана поліції відповідно до п.9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», що підтверджується витягом з наказу №1 о/с (а.с. 42 том 1).

26.12.2016р. ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням реорганізації була переміщена на посаду начальника СРПП Юріївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», що підтверджується витягом з наказу №362 о/с (а.с.43 том 1).

14.08.2017р. ОСОБА_1 було переміщено на посаду інспектора СРПП №4 Юріївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до п.3 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», що підтверджується змістом витягу із наказу №259 о/с (а.с.44 том 1).

13.11.2017р. ОСОБА_1 було переміщено на посаду інспектора СРПП №4 Юріївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», що підтверджується витягом з наказу №341 о/с (а.с.45 том 1).

На підставі наказу Національної поліції України від 09.11.2017р. №1161, наказу ГУНП в Дніпропетровській області №4565 працівники поліції, у тому числі і ОСОБА_1 , були направлені для проходження короткострокового підвищення кваліфікації з подальшим проходженням стажування в територіальному управлінні Департаменту патрульної поліції у період з 13.11.2017р. по 18.11.2017р. та у період з 20.11.2017р. по 03.12.2017р. включно, що підтверджується копіями наведених наказів та копією графіку несення служби за листопад 2017р. (а.с.59-61, 81-82 том 1).

04.12.2017р. ОСОБА_1 о 18.05 годині прибула до Юріївського ВП Павлоградського ВП та здала зброю, що підтверджується копіями Журналів реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю та Книги видачі і приймання зброї, наявних у справі (а.с.64-79 том 1).

05.12.2017р. з 9.00 до 18.00 год. ОСОБА_1 була відсутня на службі про що заступником начальника - начальником патрульної поліції Юріївського ВП Павлоградського ВП Варяниця С.Р. було подано рапорт на ім`я начальника Юріївського ВП Павлоградського ВП Вовк Д. С . від 06.12.2017р., що підтверджується змістом наведеного рапорту (а.с. 58 том 1).

08.12.2017р. начальником Павлоградського ВП Рибак В.С. було подано рапорт начальнику ГУНП в Дніпропетровській області про проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, яке виразилося у не виході на службу 05.12.2017р. капітаном поліції ОСОБА_1, що підтверджується змістом рапорту (а.с.57 том 1).

11.12.2017р. за наказом ГУНП в Дніпропетровській області №5048 було призначено проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, яке виразилося у не виході на службу 05.12.2017р. капітана поліції ОСОБА_1, при цьому, проведення такого службового розслідування було доручено комісії у складі: голова комісії - начальник Юріївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_25., заступника голови - заступника начальника СВ Юріївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_26., члени комісії: начальник СП Юріївського ВП Павлограського ВП ОСОБА_27, інспектора СКЗ Павлоградського ВП - ОСОБА_2., що підтверджується копією наведеного наказу (а.с.56 том 1).

У рамках проведення такого службового розслідування у посадових осіб поліції - ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14, ОСОБА_24., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_16 були відібрані письмові пояснення від 12.12.2017р., 13.12.2017р.,15.12.2017р., 22.12.2017р. та 25.12.2017р. зміст яких свідчить про те, що вказані вище особи 05.12.2017р. на службі ОСОБА_1 не бачили, що підтверджується змістом таких пояснень (а.с.99-103 том 1).

Також 26.12.2017р. у межах проведення службового розслідування членом комісії із проведення розслідування - ОСОБА_2 у присутності двох працівників поліції - ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було складено Акт про відмову від надання пояснень ОСОБА_1 зі змісту якого видно, що за фактом не виходу на службу 05.12.2017р. без поважних причин капітан поліції ОСОБА_1 від надання пояснень на офіційному бланку відповідно до наказу МВС №230 від 12.03.2013р. відмовилася (а.с.104 том 1).

За результатами проведення службового розслідування 17.01.2018р. був затверджений висновок за п.2 якого запропоновано за порушення службової дисципліни, вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, яке виразилося у не виході 05.12.2017р. на службу без поважних причин інспектору СРПП №4 Юріївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції Біловол Наталії Віталіївні оголосити сувору догану про що свідчить зміст наведеного висновку (а.с.52-55 том 1).

На підставі вказаного висновку, 17.01.2018р. ГУНП в Дніпропетровській області був прийнятий наказ №232 за змістом якого позивачеві за наведене вище порушення службової дисципліни була оголошена сувора догана, день не виходу на службу 05.12.2017р. визнано прогулом та наказано за цей день грошове забезпечення не виплачувати, що підтверджується копією цього наказу (а.с.54 том 1).

Позивач просить визнати протиправним та скасувати вищевказаний наказ №232 від 17.01.2018р. посилаючись на те, що вона не порушувала службової дисципліни 05.12.2017р., так як у графіку чергування в цей день вона не значилася та відповідачем не було дотримано процедуру порядку проведення службового розслідування, оскільки їй ніхто не пропонував надати пояснення, що є порушенням вимог Закону України «Про Національну поліцію» та норм Інструкції №230.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-УІІІ (далі - Закон №580), а порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських визначається Дисциплінарним статутом ОВС України, затвердженим Законом України від 22.06.2006р. №3460-ІУ ( далі - Дисциплінарний статус ОВС), а також Інструкцією від 12.03.2013р. №230 ( далі - Інструкція №230).

За приписами ст. 2 Закону №580 встановлено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом - ст. 19 Закону №580.

Частиною 1 ст.12 Закону №580 визначено, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.

Так, статтею 91 Закону №580 передбачено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Частиною 3 ст. 91 Закону №580 визначено, що для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Аналізуючи вказані вище норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, разом з тим, служба у поліції має особливих характер служби та для певних категорій поліцейських передбачено такі умови служби, як служба позмінно та служба з нерівномірним графіком, затвердження такого графіку віднесено до повноважень керівника відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Так, як встановлено судом у ході судової розгляду даної справи, а також підтверджується і наявними в матеріалах справи доказами, позивач проходить службу в поліції зі спеціальними умовами служби, які визначені та затверджені графіками чергування ГРПП Юріївського ВП, зокрема, на грудень 2017р., січень-лютий 2018р., зі змісту яких вбачається, що таким графіком чергування інспекторів, у тому числі і позивача, є доба чергування через дві доби (дві доби відпочинку) (а.с. 15-17 том 1).

Разом з тим, аналіз інформації, яка міститься у графіках чергування саме на грудень 2017р., зокрема, на 05.12.2017р. свідчить про те, що позивач у графік чергування саме 05.12.2017р. не була поставлена про що свідчить зміст наведеного графіку (а.с. 15 том 1).

В той же час, зі змісту графіку чергування на січень-лютий 2018р. під порядковим номером 2 у цьому графіку міститься інформація про чергування інспектора ОСОБА_1 з графіком служби - доба через дві доби, що підтверджує той факт, що позивач працювала у наведеному графіку (а.с.18 том 1)

Отже, зазначена інформація щодо встановлення особливого характеру служби для певних категорій поліцейських шляхом несення служби позмінно та з нерівномірним графіком, зокрема у якому проходила службу позивач, спростовує твердження відповідача про те, що у органах поліції не передбачено такого графіку роботи та не відповідає вимогам ст. 91 Закону №580 виходячи з того, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань за ч.1 ст.12 наведеного Закону №580.

Також представник відповідача у ході судового розгляду справи підтвердив факт того, що позивач не була поставлена на чергування у графіку на 05.12.2017р., проте, вказав, що на позивача розповсюджується правила Внутрішнього розпорядку з режимом роботи з 9.00 до 18.00 години, з понеділка по четвер, у п`ятницю до 16.45 години,затвердженого наказом №2786 від 30.09.2016р. (а.с. 46-47 том 1).

В той же час, представником відповідача не було надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що на позивача розповсюджувався розпорядок роботи наведений у наказі №2786 від 30.09.2016р., не надано і доказів, які б свідчили про те, що із вказаним Внутрішнім розпорядком позивач ознайомлена була під підпис, пояснив, що таких доказів у відповідача не має.

Таким чином, можна дійти висновку, що 05.12.2017р. позивач перебувала у днях відпочинку (інших доказів на спростування наведеного відповідачем не надано), а отже, позивач мала можливість займатися власними справами на свій розсуд, у тому числі і проходити обстеження у комунальних закладах охорони здоров`я, а тому судом не надається оцінка доказам, що підтверджують знаходження позивача на обстеженні у лікарні саме 05.12.2017р. та доказам, які надані відповідачем на підтвердження протилежного.

За викладених обставин, здійснивши аналіз наведених обставин та норм чинного законодавства у їх сукупності, можна дійти висновку, що оскільки позивач 05.12.2017р. у графіку чергування 05.12.2017р. не знаходилася (не була поставлена), зміст графіку за грудень 2017р. такої інформації не містить, а відповідачем інших доказів, які б підтверджували такі обставини суду надано не було, а тому цей день не може вважатися прогулом позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ініціювання відповідачем проведення службового розслідування з приводу не виходу позивача на службу саме 05.12.2017р. (у графіку чергування вона не знаходилася), проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення суворої догани за не вихід на службу 05.12.2017р. за оспорюваним наказом є протиправним та таким, що суперечить вимогам Конституції України та Закону №580.

Отже, враховуючи те, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено того факту, що позивач була поставлена у графік чергування 05.12.2017р., а відповідно, не доведено і факту прогулу позивача саме в цей день з урахуванням її графіку служби на грудень 2017р., дослідження судом дотримання відповідачем порядку та процедури проведення службового розслідування є зайвим, оскільки за умови встановлення судом відсутності факту (події) вчинення позивачем вищенаведеного дисциплінарного правопорушення, такі обставини не мають ніякого юридичного значення для вирішення даного спору.

В той же час, виконуючи вимоги постанови Верховного Суду від 15.02.2019р. щодо перевірки судом дотримання вимог процедури оформлення Акту про відмову у наданні пояснень у рамках проведеного службового розслідування від 26.12.2017р., слід зазначити наступне.

Недотримання поліцейськими положень Конституції і законів України, нормативно-правових актів МВС, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ є порушенням службової дисципліни, невиконання або неналежне виконання якої є підставою для притягнення таких поліцейських до дисциплінарної відповідальності за правилами, встановленими Дисциплінарним статутом ОВС України, дію якого поширено на поліцейських до прийняття Дисциплінарного статуту Національної поліції України відповідно до Закону України від 23.12.2015р. №901-УІІІ.

Так, ст. 1 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейськими положень Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту ОВС встановлено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Згідно до ст.3 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що начальник є особою начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Відповідно до ст.12 наведеного Статуту ОВС на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7)пониження у спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

За приписами ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ,

зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Аналіз наведених норм Дисциплінарного Статуту ОВС свідчить про те, що застосуванню дисциплінарного стягнення передує процедура службового розслідування та наведеними нормами передбачено послідовність застосування видів дисциплінарного стягнення, зокрема, оголошенню суворої догани передують такі види дисциплінарного стягнення як усне зауваження, зауваження та догана, при цьому, при визначенні видів дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Разом з тим, зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що вищенаведені критерії послідовності застосування видів дисциплінарних стягнень, тяжкість проступку, не притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у період проходження служби в поліції жодного разу, ставлення її до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, позитивні службові характеристики позивача не було враховано при визначенні ступеню та виду дисциплінарної відповідальності, а тому застосування такого виду дисциплінарного стягнення як сувора догана є не обґрунтованим та не пропорційним щодо тяжкості скоєного проступку (прогул 05.12.2017р.), а також не надано оцінку, який саме ступінь тяжкості заподіяної шкоди нанесений поведінкою позивача.

При цьому, судом критично надається оцінка та відхиляються доводи представника відповідача стосовно того, що визначення виду дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями керівника поліції у які адміністративний суд втручатися не може, з огляду на те, що адміністративний суд, у даному випадку, не втручається у визначення дисциплінарного стягнення керівником поліції, оскільки воно уже визначене начальником поліції за оспорюваним наказом, а отже, його дискреційне право є реалізованим, тому адміністративний суд наділений повноваженнями перевірки правомірності застосування такого дисциплінарного стягнення у спосіб та у порядку, що передбачений Конституцією та законами України, що, у даному випадку, і перевіряється адміністративним судом при розгляді даної адміністративної справи виходячи з вимог ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується дослідження судом процедури проведення відносно позивача службового розслідування безпосередньо у частині дотримання пунктів 6.2.2, 6.2 Інструкції №230, суд зазначає наступне.

Згідно до п.п.6.2.2 п.6.2 розділу УІ Інструкції №230 до обов`язків виконавця (голови комісії, членів комісії) належать, зокрема, у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов`язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов`язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта.

Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування.

У відповідності до вимог п.6.3 наведеної Інструкції №230 передбачені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що передумовою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є призначення та проведення службового розслідування у рамках якого особа, яка притягується до дисциплінарної відповідальності повинна надати письмові пояснення по суті вчинення дисциплінарного проступку або відмовитися у їх наданні, наслідком такої відмови повинен бути оформлений акт про відмову у наданні письмових пояснень, після чого за результатами такого службового розслідування складається відповідною комісією висновок, який затверджується посадовою особою на підставі якого і приймається рішення у формі наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Так, із наданих матеріалів справи, судом встановлено, що службове розслідування стосовно ОСОБА_1 за фактом не виходу її на службу 05.12.2017р. було ініційовано відповідачем на підставі рапортів керівників Юріївського ВП та Павлоградського ВП за якими було прийнято наказ від 11.12.2017р. №5048 про організацію проведення службового розслідування, при цьому, цим же наказом проведення службового розслідування доручено голові комісії - начальнику Юріївського ВП Павлоградського ВП. - ОСОБА_25., заступнику комісії - начальнику СВ Юріївського ВП - ОСОБА_26., члени комісії - начальник СВ Юріївського ВП - ОСОБА_27, інспектора СКЗ Павлоградського ВП - ОСОБА_2. (а.с. 56 том 1).

У рамках службового розслідування вищенаведеною комісією у посадових осіб Юріївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_2 . , ОСОБА_3. , ОСОБА_4. , ОСОБА_5. , ОСОБА_6, ОСОБА_24., ОСОБА_7. , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_16 були відібрані письмові пояснення від 12.12.2017р., 13.12.2017р.,15.12.2017р., 22.12.2017р. та 25.12.2017р. зміст яких свідчить про те, що вказані вище особи 05.12.2017р. на службі ОСОБА_1 не бачили, що підтверджується змістом таких пояснень (а.с.99-103 том 1).

Також у межах службового розслідування членом комісії - ОСОБА_2 у присутності двох працівників поліції - ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . 26.12.2017р. був складений акт про відмову від надання ОСОБА_1 пояснень з приводу не виходу її на службу 05.12.2017р. під час проведення службового розслідування, що підтверджується копією наведеного акту, наявного у справі (а.с. 104 том 1).

Так, виходячи із того, що позивачем однією із підстав для визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу обрані і ті обставини, що їй ніхто ні усно, ні письмово не пропонував надати такі пояснення та з урахуванням того, що при попередньому розгляді даної справи судом не було з`ясовано наміру безпосередньо ОСОБА_1 брати участь у службовому розслідуванні, ознайомлюватися із матеріалами даного службового розслідування, надавати свої пояснення та зауваження та усуваючи вищенаведені недоліки на виконання вимог постанови Верховного Суду від 15.02.2019р., судом за клопотанням відповідача були допитані у якості свідків у судовому засіданні безпосередньо осіб, які оформлювали акт про відмову у наданні пояснень від 26.12.2016р., а саме - старшого інспектора СКЗ Павлоградського ВП - ОСОБА_2., яким безпосередньо складався даний акт, а також начальник СРПП №4 Юріївського ВП - ОСОБА_4 , який був присутній при складанні зазначеного акту.

Так, допитаний судом у якості свідка ОСОБА_2 , який був приведений судом до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність, що підтверджується присягою свідка та розпискою від 05.06.2019р., повідомив суду, що у першій половині дня 26.12.2017р., точного часу не пам`ятає, у приміщенні Юріївського ВП ( АДРЕСА_1 ) у кабінеті штабу, де знаходилося робоче місце позивача, ОСОБА_1 саме ним було запропоновано надати письмові пояснення з приводу не виходу її на службу 05.12.2017р. з урахуванням його повноважень, як члена комісії з проведення службового розслідування, призначеного за наказом №5048 від 11.12.2017р., у даному кабінеті знаходився ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та ОСОБА_1 у їх присутності відмовилася надавати такі письмові пояснення про що був складений відповідний Акт про відмову у наданні пояснень від 26.12.2017р., вважає, що затвердженої форми акту про відмову не існує, а тому його було складено у довільній формі, вважає, що його складено з дотриманням вимог п.п.6.2.2, п.6.3 Інструкції №230.

Також, і допитаний у якості свідка ОСОБА_4 вказав, що 26.12.2017р., точного часу не пам`ятає, знаходився у кабінеті штабу у Юрївському ВП, де перебувала і ОСОБА_1 , їй було запропоновано ОСОБА_2 надати письмові пояснення щодо не виходу її на службу 05.12.2017р., однак позивач відмовилася це робити, причини не вказала про що ОСОБА_2 був складений акт, а ним і ОСОБА_9 цей акт був підписаний.

Позивач на запитання суду підтвердила вказані свідками події та зазначила, що дійсно така пропозиція від ОСОБА_2 про надання пояснень щодо не виходу її на службу 05.12.2017р. мала місце, однак вона відмовилася надавати такі пояснення, заяв про ознайомлення із матеріалами службового розслідування не подавала, причини не надання пояснень у рамках службового розслідування пояснити не змогла.

За викладених обставин, враховуючи показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з приводу пропозиції позивачеві надати письмові пояснення щодо не виходу її на службу 05.12.2017р. з якими позивач погодилася та підтвердила наявність таких подій, не бажання позивача брати участь у проведенні службовому розслідуванні, оскільки з жодними заявами по ознайомлення з матеріалами такого службового розслідування вона до керівництва не зверталася, суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано процедуру та порядок проведення службового розслідування, позивачеві було запропоновано надати письмові пояснення у межах службового розслідування, від надання яких вона відмовилася, така відмова була оформлена посадовою особами відповідача, зокрема, членом комісії із проведення службового розслідування - ОСОБА_2 у присутності двох посадових осіб шляхом складання Акту про відмову від надання пояснення від 26.12.2017р., тобто з дотриманням вимог п.6.2.2 та п.6.3 Інструкції №230, а тому обрані позивачем підстави щодо недотримання процедури прийняття оспорюваного наказу не заслуговують на увагу та не можуть бути покладені в основу даного рішення про визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу.

В той же час, слід зазначити, що основною і головною підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є саме встановлення факту (події) вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме: факту не виходу позивача на службу 05.12.2017р. без поважної причини, яке судом у ході судового розгляду справи із наданих сторонами документів встановлено не було, а відповідачем жодними доказами не підтверджено з урахуванням наявного в матеріалах справи графіку несення служби позивача, затвердженого керівником поліції на грудень 2017р., у якому позивач 05.12.2017р. не значилася на чергуванні.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, у ході судового розгляду справи представником відповідача не було надано суду належних, достовірних, допустимих та обґрунтованих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття оспорюваного наказу з урахуванням встановлених судом обставин у даній справі та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства України.

При цьому, є безпідставними посилання представника відповідача на те, що позивач допустила порушення дисципліни щодо поводження зі зброєю (порушила час здачі зброї) та щодо відсутності за місцем служби 04.12.2017р., про що зазначено також і у висновку службового розслідування, проте вказані факти не були обрані відповідачем підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за оспорюваним наказом ( лише не вихід на службу 05.12.2017р.), що не відповідає вимогам Закону №580 та вимогам Дисциплінарного Статуту ОВС.

Також не можуть бути прийняті до уваги в якості доказів та відхиляються пояснень посадових осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_16 від 12.12.2017р., 13.12.2017р.,15.12.2017р., 22.12.2017р. та 25.12.2017р. зміст яких свідчить про те, що вказані вище особи 05.12.2017р. на службі ОСОБА_1 не бачили, так як наведені пояснення не підтверджують того факту, що ОСОБА_1 за графіком чергування на грудень 2017р. повинна була знаходитися на службі саме 05.12.2017р., а тому вказані пояснення не є належними доказами у відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного кодексу України.

Є неспроможними та відхиляються судом посилання представника відповідача на те, що на позивача розповсюджуються правила Внутрішнього розпорядку із графіком роботи з 9.00 години до 18.00 години з понеділка по четвер та у п`ятницю до 16.45 години із двома вихідними - субота та неділя, затвердженого наказом №2786 від 30.09.2016р., оскільки із вказаним розпорядком позивач ознайомлена не була у встановленому законодавством порядку під розписку, що підтвердив сам представник відповідача у судовому засіданні, сама позивач стверджувала, що працює за графіком чергування - доба через дві, що було і підтверджено матеріалами справи, зокрема, графіком чергування на січень-лютий 2018р., де позивач поставлена у чергування саме за наведеним нею графіком, а отже, відповідачем не доведено необхідність дотримання позивачем вищенаведеного Внутрішнього розпорядку.

Крім того, судом від відповідача за ухвалою суду від 22.04.2019р. були витребувані додаткові документи, у тому числі графік чергування позивача на грудень 2017р. та докази про ознайомлення позивача з Внутрішнім розпорядком, а також інші документи, які відповідачем надані не були через їх відсутність про що вказав представник відповідача.

Судом також не можуть бути покладені в основу даного судового рішення посилання відповідача на те, що за зверненням начальника Юріївського ВП до медичних закладів м. Павлограда підтверджено факти того, що позивач 05.12.2017р. до медичних закладів на обстеження не зверталася, оскільки вказані факти не мають жодного юридичного значення, не є належними доказами не виходу позивача на службу 05.12.2017р. за умови того, що судом із наданих учасниками справи не встановлено, а відповідачем жодними доказами не доведено, що позивач була зобов`язана знаходитися у цей день на службі згідно її графіку чергування на грудень 2017р., а відповідно, вчинення позивачем такого дисциплінарного проступку (події, факту) як прогул 05.12.2017р. відсутній.

Не є належним доказом у даній справі і копія рапорту інспектора роти №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Цис А.О. від 10.01.2018р. про те, що ОСОБА_1 03.12.2017р. в нічну зміну не заступала, так як на це був дозвіл від керівництва УПП (а.с.80 том 1), оскільки вказаний рапорт не містить інформації про не вихід позивача на службу саме 05.12.2017р., що є предметом даного спору, виходячи з вимог ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Є безпідставним і застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення як оголошення суворої догани, тобто більш суворого виду покарання, ніж усне зауваження, зауваження та догана за умови, що остання не притягувалася до жодної відповідальності у період служби в поліції та відповідач при визначенні такого виду дисциплінарного стягнення як оголошення суворої догани не обґрунтував застосування саме такого виду дисциплінарного стягнення, тяжкість проступку, його наслідки, її ставлення до виконання службових обов`язків та рівень кваліфікації позивача, не враховані відповідачем і позитивні службові характеристики позивача від 08.07.2015р. та від 31.08.2016р. (а.с.148,150 том 1), що передбачено нормами Дисциплінарного Статуту ОВС.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття оспорюваного наказу, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оспорюваного наказу діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законів України, не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті оспорюваного наказу були порушені права та обов`язки позивача у сфері проходження служби в органах поліції щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності за проступок, який, як встановлено судом не мав місця, оскільки факт (подія) вчинення дисциплінарного проступку (не виходу позивача на службу 05.12.2017р.) не доведена відповідачем, а тому такі порушені відповідачем права позивача підлягають судового захисту шляхом визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу №232 від 17.01.2018р. про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Дніпропетровській області №232 від 17.01.2018р. підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати сплачуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

За таких обставин та враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції №0.0.985979048.1 від 14.03.2018р. (а.с. 3 том 1).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11,12, 47, 72-77,94,122,132,139,193,241-246,250,251, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №232 від 17.01.2018р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області №232 від 17.01.2018р. про притягнення інспектора СРПП №4 Юріївського ВП Павлоградського ВП Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-А ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено - 10.06.2019р.

Суддя С.О. Конєва