Справа № 160/2915/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2019 року Справа № 160/2915/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
01 квітня 2019 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щомісячно у визначену дату кожного місяця перераховувати пенсійне забезпечення позивача на картковий рахунок № НОМЕР_2 в Нікопольське відділення № 739 ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 на ім`я ОСОБА_1 , РННКОПП НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 26 січня 2016 року здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , яке видано Пенсійним фондом України. У зв`язку із набранням чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, у населеному пункті де мешкав позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших установ. Внаслідок цього позивач, не маючи інших джерел існування крім пенсії, змушений був на підставі наданих документів звернутися із заявою про начислення, взяття на облік та виплату пенсії за віком до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. З 26 січня 2016 року позивачу було нараховано пенсійне забезпечення та поставлено на облік до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 28 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в котрій просив відповідача щомісячно у визначену дату кожного місця перераховувати пенсійне забезпечення на картковий рахунок в Нікопольське відділення № 739 ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 на ім`я ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , але у своїй відповіді № 1627/Т-07 від 05.02.2019 року відповідач відмовив у реалізації його права вільно обирати банк для обслуговування. Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачка вважає прямою дискримінацією за ознакою статусу внутрішньо переміщеної особи, а тому звернувся з даною позовною заявою до суду.
Позивач 01 квітня 2019 звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від сплати судового збору за подання даної позовної заяви обґрунтоване тим, що він не має коштів на сплату судового збору, внаслідок неперерахування відповідачем її пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 та звільнено його від сплати судового збору за подання позовної заяви у справі №160/2915/19, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в письмовому провадженні, згідно ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
02 травня 2019 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вком з 26.01.2016 року, має статус внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» по відношенню до осіб зі статусом внутрішньо переміщеної особи виступає одним із контролюючих органів за цільовим та ефективним витрачанням бюджетних коштів на соціальні виплати в установленому законодавством порядку. Вказана постанова видана в межах компетенції Кабінету Міністрв України, не скасована та не визнана не конституційною. Відтак, зобов`язання перерахувати пенсійні кошти позивача, який має статус внутрішньо переміщеної особи, до іншої банківської установи є порушенням норм матеріального права.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , яке видано Пенсійним фондом України.
Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2019 року № 256, підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Нікопольське об`єднане), та отримує пенсію за віком.
28 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив щомісячно у визначену дату 19 числа кожного місяця перераховувати пенсійне забезпечення на картковий рахунок в Нікопольське відділення № 739 ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 на ім`я ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 .
Листом Нікопольського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 1627/Т-07 від 05.02.2019 про результати розгляду звернення повідомлено наступне, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637, якою визначено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб. Виплата (продовження виплати) пенсій проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, перераховувати пенсію на відділення ПАТ "Укрсиббанку" не має законних підстав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1706, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Частинами 1, 3 ст. 7 Закону № 1706 передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Згідно ч. 1 статті 5 Закону № 1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Конституцією України передбачено право громадян на соціальний захист конкретизоване в Законі України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та в Законі України №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок призначення, нарахування та виплати пенсії. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягають встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсій страховий стаж.
Відповідно до ст. 4 вказаного Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно цим Законом України визначається порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Таким чином, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або будь-яким іншим законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які мають статус внутрішньо переміщених.
Питання виплати пенсій врегульовані ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.
Аналізуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що Нікопольський відділ обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області своєю відповіддю № 1627/Т-07 від 05.02.2019 правомірно відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсійного забезпечення на картковий рахунок в ПАТ «УкрСиббанк», оскільки керувався нормами чинного законодавства та діяв у спосіб, передбачений законом.
Щодо посилань позивача про відмову відповідача у реалізації права вільно обирати банк для обслуговування у зв`язку з дискримінацією за ознакою наявності статусу внутрішньо переміщеної особи, то суд зазначає, що за визначенням поняття дискримінації згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінацією є ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними, а тому дані посилання жодним чином не стосується відмови позивачу у перерахунку пенсійних виплат в інший банк ніж визначено чинним законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, оскільки відповідач діяв на підставі та в межах повноважень визначених чинним законодавством.
Розподіл судових витрат, згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснюється.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко