Справа № 2340/4922/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4922/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Безименної Н.В., Земляної Г.В.,

за участю секретаря: Чуб Н.С.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 (м. Черкаси, дата складання повного тексту - 04.04.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не виплати пенсії за віком позивачу з 01.08.2014 по 31.05.2018;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію за віком позивачу за період з 01.08.2014 по 04.06.2015;

- стягнути з відповідача пенсію за віком на користь позивача за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 в сумі 80 131,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є ВПО та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком.

З 01.08.2014 року по 31.05.2018 не отримувала належну їй пенсію у зв`язку з тим, що перебувала на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

06.06.2018 звернулася до відповідача із заявою про переведення вперше електронної пенсійної справи з центральної бази одержувачів пенсій з останнього місця перебування на обліку та з червня 2018 відповідач поновив їй виплату пенсії.

Стосовно виплати пенсії за минулий час, а саме з 01.08.2014 відповідач повідомив, що з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб, пенсію відновлено за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 та розрахована сума доплати за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 в розмірі 80 131,51 грн. Таким чином, відповідач нарахував, але не виплатив пенсію за віком за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 в розмірі 80 131,51 грн.

Крім того, відповідач не нарахував та не виплатив їй пенсію за період з 01.08.2014 по 04.06.2015 включно, оскільки відсутня вина органу.

Згідно з відзиву на позовну заяву дії пенсійного органу є правомірними та відповідають чинному законодавсту, а вимоги позивача є такими, які не підлягають задоволенню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 05.06.2015 по 31.07.2018.

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області пенсію за віком на користь ОСОБА_1 за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 в сумі 80 131, 51 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначено про те, що позивач весь час проживала на тимчасово окупованій території і не отримувала пенсію, а суд першої інстанції невірно встановив, що в одному періоді не виплата пенсії - вина пенсіонера, а в іншому періоді - вина відповідача. У відповідача не було жодних підстав для відмови їй у виплаті пенсії, яка є її власністю.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно з довідки № від 06.06.2018 позивач є внутрішньо переміщеною особою, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.10).

Позивач є пенсіонером, і отримує пенсію за віком.

06.06.2018 позивач звернулася до відповідача з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 06.06.2018 та надала заяву про переведення вперше електронної пенсійної справи з центральної бази одержувачів пенсій з останнього місця перебування на обліку УПФУ у Ворошиловському районі м. Донецька, що знаходиться на території не підконтрольній Україні (а.с.70).

07.06.2018 на засіданні комісії по розгляду питань з призначення соціальних допомог при Черкаській райдержадміністрації вирішено призначити пенсійні виплати внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з протоколу № 11 від 07.06.2018 (а.с.69).

Відповідачем відновлено виплату пенсії позивачу за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 та нарахована сума доплати за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 в розмірі 80 131,51 грн, що підтверджується протоколом від 21.08.2018 (а.с. 80-81).

Відповідач листом № 52557/04-15 від 23.08.2018 повідомив позивача, про те що з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб, пенсію відновлено за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 та розрахована сума доплати за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 в розмірі 80 131,51 грн. Нарахування виплат коштів, які не виплачені за минулий час буде проведено з врахуванням п. 15 Порядку.

Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу щодо не виплати пенсії з 01.08.2014 по липень 2018 року, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 05.06.2015 по 31.07.2018 та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області пенсію за віком на користь ОСОБА_1 за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 в сумі 80 131, 51 грн.

Колегія суддів не може погодитись у повній мірі з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Принципи, засади та механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (надалі за текстом - Закон № 1058-IV).

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

З 01.08.2014 по 31.05.2018 не отримувала пенсію за віком, у зв`язку з тим, що перебувала на тимчасово окупованій території, що не заперечується відповідачем.

Так, питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Крім того, відповідно до частини другої статті 2 Закону України № 1382-ІV від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Доводи відповідача з посиланням як на підставу припинення пенсійних виплат на Порядок № 365, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки Закон № 1058-IV має вищу юридичну силу.

Крім того, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Тому, припиняючи (призупиняючи) виплату пенсії позивачу за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом в постанові від 26.06.2019 у справі № 235/4013/17 (АП № К/9901/18248/18).

З огляду на те, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося з 01.08.2014, що здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявна вина пенсійного органу щодо незаконного припинення виплати пенсії позивачу саме з 01.08.2014.

У зв`язку з чим, на позивача не розповсюджуються обмеження, передбачені частиною першою ст. 46 Законом № 1058 щодо нараховання суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Зокрема, відповідно до частини другої ст. 46 Закону №1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не нарахування та не виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.08.2014 по 04.06.2015 та щодо не виплати - з 05.06.2015 по 31.07.2018 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в порядку частини другої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.08.2014 по 31.07.2018, з урахування проведених нарахувань та виплат.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ГУ ПФУ в Черкаській області пенсії за віком ОСОБА_1 за період з 05.06.2015 по 31.07.2018 у сумі 80 131,51 грн, то колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, у зв`язку з її передчасністю.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не нарахування та не виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.08.2014 по 04.06.2015 та щодо не виплати - з 05.06.2015 по 31.07.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) в порядку частини другої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 ) пенсію за віком за період з 01.08.2014 по 31.07.2018, з урахування проведених нарахувань та виплат.

В решті позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11.07.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:Н.В. Безименна

Г.В. Земляна