Справа № 620/1883/19
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року Чернігів Справа № 620/1883/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Єгуновій О.М.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача Петренка С.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження, з урахуванням правил для розгляду окремих категорій термінових справ, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Петренка С.В. від 20.06.2019 в частині стягнення виконавчого збору в сумі 1 916 787,56 грн., нарахованого в сумі 1 699 436,10 грн. на суму інфляційних втрат та в сумі 217 351,46 грн. на 3% річних, винесену в межах виконавчого провадження ВП № 59387159.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову, якою нараховано виконавчий збір по інфляційним витратам та по 3% річних, оскільки інфляційні витрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання (грошового боргу за спожитий газ), а тому є кредиторською заборгованістю визначеною Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», відносно якої, згідно статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки стягнення заборгованості зі сплати інфляційних втрат та 3% річних не підпадає під визначення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тому вважає, що оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження № 59387159 з виконання наказу № 927/697/18, виданого 28.05.2019 Господарським судом Чернігівської області, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 18 741 621,88 грн. боргу, 21 730 514,64 грн. 3% річних, 16 994 361,01 грн. інфляційних втрат, 500 890,13 грн. судового збору.

В ході здійснення вказаного виконавчого провадження заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Петренком С.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 20.06.2019 ВП № 59387159, якою постановлено стягнути з боржника Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» виконавчий збір у розмірі 1 966 876,57 грн.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

В свою чергу, положеннями пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Так, статтею 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (набрав чинності 30.11.2016, далі - Закон № 1730) визначено, зокрема, що заборгованість, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Також, у вказаній статті розкритий зміст процедури врегулювання заборгованості, як заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

У відповідності до частини першої статті 3 Закону № 1730 для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що врегулювання питання заборгованості здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. При цьому такі заходи вживаються виключно у відношенні до підприємств, включених до відповідного реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 10.10.2017 № 268 позивача включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі регулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання.

Положеннями абзаців першого-другого частини першої статті 4 Закону № 1730 установлено, що взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення: кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів.

Частиною першою статті 5 Закону № 1730 передбачено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016.

Згідно з частиною третьою статті 5 Закону № 1730 на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

За приписами частини першої статті 7 Закону № 1730 на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.07.2016 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

З наведених норм слідує, що при врегулюванні заборгованості за правилами Закону № 1730 бере участь лише кредиторська заборгованість без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ.

Отже, суми нарахованого індексу інфляції та 3% річних не є заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1730.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що поняття заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1730, включає в себе виключно суму основного боргу перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, без урахування розміру зобов`язань із сплати інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, які є мірою цивільної відповідальності за невиконання зобов`язань, згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України.

Посилання позивача на необхідність врахування під час розгляду даної справи правової позиції Верховного Суду щодо застосування пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», викладеної у постанові від 11.01.2019 у справі № 805/2207/17-а, не заслуговують на увагу, оскільки у даній постанові вирішувалося питання правомірності винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Натомість, у межах даного спору вирішується питання щодо можливості стягнення виконавчого збору з інфляційних нарахувань та 3% річних із заборгованості, врегулювання якої здійснюється за правилами Законом № 1730.

При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору з інфляційних нарахувань та 3% річних здійснено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням того, що приписи пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» на спірні правовідносини свою дію не поширюють.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (вул. Реміснича, буд. 55-Б, м. Чернігів, 14000, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (просп. Миру, буд. 43, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 11 липня 2019 року.

Суддя В.О. Непочатих