Справа № 400/3138/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р. № 400/3138/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:фізичної особи-підприємця Яковенка Дмитра ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2018 р. № і № , вимоги про сплату боргу від 21.08.2018 р. № Ф-68 та рішення від 21.08.2018 р. № ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2018 р. № і № , вимоги про сплату боргу від 21.08.2018 р. № Ф-68 та рішення від 21.08.2018 р. № .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що документи надавались до перевірки в повному обсязі, але перевірку проведено перевіряючими вибірково, без урахування всіх документів, а відтак, контролюючий орган дійшов помилкових висновків, через це винесені податкові повідомлення-рішення та вимога належать скасуванню.

Ухвалою суду від 14.01.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами ст. 260 КАС України, тобто за правилами спрощеного позовного провадження.

За клопотанням позивача ухвалою від 05.02.2019 р. вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

08.02.2019 р. відповідачем подано відзив на позов (а. с. 122-129), де він посилається на заниження позивачем валового доходу в лютому 2016 р. на суму 125166,67 грн, завищення валових витрат за 2016-2017 р.р., ненадання до перевірки банківських виписок по рахунку № НОМЕР_1 . Викладені порушення стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

06.03.2019 р. і 08.04.2019 р. позивач подавав письмові пояснення (а. с. 137-140, 157-166).

Ухвалою від 06.03.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

12.04.2019 р. позивач подав клопотання, яким зменшив позовні вимоги (а. с.182-183). Так, податкове повідомлення-рішення № позивач просить скасувати в сумі 122281,30 грн, № у сумі 10190,13 грн, вимогу про сплату боргу № Ф-68 у сумі 112359,48 грн та рішення № у сумі 19194,02 грн.

02.07.2019 р. представниками сторін подано клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У липні 2018 р. відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., результати якої оформлені актом від 27.07.2018 р. № 1827/14-29-13-07/ НОМЕР_2 (а. с. 15-32). Перевіркою встановлено наступні порушення, що стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень:

- п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі ПК України), а саме: заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 86159,27 грн;

- п. 2 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: заниження єдиного внеску на загальну суму 117956,81 грн;

- п. 16 прим. 1 Підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме: заниження військового збору на загальну суму 7179,94 грн.

21.08.2018 р. відповідачем винесено наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи в розмірі 86159,27 грн і нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 43079,64 грн;

- податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму податкового зобов`язання з військового збору в розмірі 7179,94 грн і нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3589,97 грн;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-68 на суму єдиного внеску 117956,81 грн;

- рішення № , яким застосовано штраф за донарахування єдиного внеску в розмірі 20058,49 грн (а. с. 33-36).

Щодо заниження валового доходу в лютому 2016 р.

Позивач не включив до складу валового доходу за лютий 2016 р. оплату за реалізований товар (сіль кам`яну) у сумі 125166,67 грн. Надати пояснення про залишки на складі товарно-матеріальних цінностей у вартісному вимірі позивач у ході перевірки не зміг (а. с. 132-135). Згідно з записами книги обліку доходів та витрат чистий дохід за лютий 2016 р., як і за попередній місяць, взагалі відсутній та складає від`ємне значення (а. с. 87-88).

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Враховуючи відсутність пояснень позивача про залишки на складі товарно-матеріальних цінностей у вартісному вимірі, а також від`ємне значення доходу за лютий 2016 р., суд вважає викладене відповідачем в акті перевірки порушення доведеним.

Щодо завищення валових витрат за отримані послуги з охорони складських приміщень, офісу та придбання пристрою відеоспостереження за рухомими об`єктами, послуги монтажу.

Так, позивачем у 2016 р. отримано послуги: з охорони складу по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , згідно з договором від 01.03.2013 р. № 77; з охорони офісного та складського приміщення по АДРЕСА_3 , згідно з договором від 01.11.2016 р. № 67; з фізичної охорони офісного приміщення, згідно з договором від 01.01.2017 р. № 3 (а. с. 58-62, 65-66).

Відповідач дійшов висновку, що позивач до складу валових витрат за період, який підлягав перевірці, включив витрати, безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу, а саме: послуги з охорони складських приміщень, офісу та придбання пристрою відеоспостереження, послуги монтажу на загальну суму 71495,34 грн.

Висновки відповідача мотивовані тим, що п. 177.4 ст. 177 ПК України не передбачає включення до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрат на оплату послуг з охорони приміщень та відеоспостереження.

Крім того, перевіркою встановлено, що позивач орендував у ФОП ОСОБА_3 частину нежитлового приміщення складу та офісу (100 м2) по АДРЕСА_4 . Однак згідно з додатками до договорів з ТОВ "Стаф-Сервіс-Юг" і ТОВ "Стаф-1" (а. с. 63-64, 67-68) адреса вказана: вул. Млинна, 23, що не співпадає з адресою, вказаною в договорах оренди приміщення, актах виконаних робіт та рахунках на оплату.

Таким чином, висновки перевірки в цій частині суд вважає обґрунтованими.

Щодо завищення валових витрат орендної плати складських приміщень та офісу.

Так, позивач згідно з договорами оренди від 01.01.2016 р. № 1, від 01.08.2016 р. № 2 і від 01.08.2017 р. № 3 орендував у ФОП ОСОБА_3 частину нежитлового приміщення складу та офісу (100 мАДРЕСА_5 ) по АДРЕСА_4 .

Відповідно до договору від 01.01.2016 р. № 1 та актів виконаних робіт від 31.01.2016 р. № 1, від 29.02.2016 р. № 2, від 31.07.2016 р № 3 (а. с. 42-46) орендна плата щомісячно нараховувалась у розмірі 7000,00 грн за оренду складського приміщення загальною площею 700 м2. Таким чином, вартість оренди 1 м2 складає 10,00 грн.

Відповідно до договору від 01.08.2016 р. № 2 та актів виконаних робіт від 30.11.2016 р. № 4, від 31.12.2016 р. № 5 (а. с. 47-53) орендна плата щомісячно нараховувалась у розмірі 15000,00 грн за оренду складського приміщення загальною площею 700 м2. Таким чином, вартість оренди 1 м2 складає 21,43 грн.

У ході виїзної перевірки проведено обстеження частини складського приміщення, яке використовується позивачем для здійснення господарської діяльності, про що складено акт від 18.07.2018 р. № 17/14-29-13-07/ НОМЕР_2 (а. с. 131). У результаті обстеження встановлено, що позивач для зберігання солі та соди використовує частину складського приміщення площею 250 м2, що підтверджено також актом виконаних робіт від 15.08.2017 р. № 4.

Натомість акти виконаних робіт за 2016 р. свідчать, що позивач сплатив ФОП ОСОБА_3 124000,00 грн за оренду складського приміщення площею 700 м2.

Таким чином, позивач безпідставно включив до складу витрат за 2016 р. суму орендної плати 79712,50 грн, сплачену за оренду частини приміщення площею 450 м2, оскільки орендував 700 м2, а безпосередньо використовував у господарській діяльності лише 250 м2.

Аналогічні висновки відповідача і по договору оренди від 01.08.2017 р. № 3 (а. с. 54-57), з огляду на що позивач безпідставно включив до складу витрат за 2017 р. суму орендної плати 75494,50 грн.

Таким чином, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про завищення позивачем валових витрат орендної плати складських приміщень та офісу за 2016-2017 р.р. на загальну суму 155210,00 грн.

Щодо завищення валових витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей у січні 2016 р.

У січні 2016 р. позивач отримав від ВЗП "Елікі" передплату за 5 т солі екстра вагової у сумі 19000,00 грн, згідно з виставленим рахунком від 15.01.2016 р. № 1. За даними видаткової накладної від 21.01.2016 р. № 2 товар відвантажено в кількості та вартості, зазначених у рахунку.

До книги обліку доходів та витрат у гр. 4 (загальна сума доходу, яка підлягає декларуванню) 15.01.2016 р. внесена сума валового доходу 15833,33 грн, у гр. 6 (сума витрат, пов`язана з придбанням товару) внесена завищена сума витрат 128348,35 грн (а. с. 87 зворот). Відповідно, сума чистого оподатковуваного доходу за січень 2016 р. взагалі відсутня та дорівнює 130231,22 грн.

Згідно наданих до перевірки видаткових накладних за січень 2016 р. середня вартість придбання 1 т солі складала 2630,00 грн. Відповідно, вартість придбання реалізованої солі в кількості 5 т становить 13150,00 грн.

Таким чином, позивач безпідставно включив до складу витрат за 2016 р. вартість товарно-матеріальних цінностей на суму 115198,35 грн та, відповідно, занизив чистий оподатковуваний дохід.

Щодо завищення валових витрат за 2017 р. на суму сплаченого податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та військового збору.

Так, позивач до складу валових витрат включив суми сплаченого за 2016 р. податку на доходи в розмірі 10700,53 грн і військового збору в розмірі 891,71 грн.

З даного приводу суд зазначає, що п. 177.4 ст. 177 ПК України не передбачено включення до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрат на сплату податку та військового збору.

Викладені вище в сукупності порушення призвели до заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2016-2017 р.р. на загальну суму 86159,27 грн, відповідно, заниження єдиного внеску в сумі 117956,81 грн та військового збору в сумі 7179,94 грн.

Незбереження та ненадання до перевірки банківських виписок по рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" не вплинуло на нарахування податкових зобов`язань оскаржуваними позивачем рішеннями.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність оскаржуваних рішень, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2018 р. № і № , вимоги про сплату боргу від 21.08.2018 р. № Ф-68 та рішення від 21.08.2018 р. № відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.07.2019 р.

Суддя Н. В. Лісовська