Справа № 160/6391/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
11 липня 2019 р.Справа №160/6391/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі №160/6391/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування вимоги, -
09.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування вимоги, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 21.11.2018 № Ф-4749-51 до ОСОБА_1 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску.
11.07.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження за вищезазначеним адміністративним позовом та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 07.08.2019 року.
09.07.2019 року ОСОБА_1 разом з адміністративним позовом було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №Ф-4749-51 від 21.11.2018 року, яка складає 15 819,54 грн. - до набрання законної сили рішенням по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування вимоги № Ф-4749-51 від 21.11.2018 року.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову, зазначено, що постанова має очевидні ознаки протиправності, пред`явлення її до виконання суттєво порушує права позивача на заробітну плату, поновлення яких буде істотно ускладнено.
Відповідно до ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її находження, без повідомлення учасників справи.
Керуючись ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розгляд заяви про забезпечення позову у адміністративній справі №160/6391/19 здійснити за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків
Згідно частин першої, другої та четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до статті 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не погодившись із прийнятою вимогою, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Судом встановлено, що постановою в рамках виконавчого провадження ВП №59219658 від 28.05.2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра, Ахмедовою Д.О., було відкрито виконавче провадження.
З вищезазначеної постанови державного виконавця вбачається, що на даний час в межах виконавчого провадження ВП №59219658 здійснюється примусове виконання вимоги ГУ ДФС у Дніпропетровській області №Ф-4749-51 від 21.11.2018 року, яка оскаржується позивачем у даній справі.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17.07.2013 року №509 передбачено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Суд вважає, що стягнення штрафу в примусовому порядку за оскаржуваною постановою відповідача може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача в разі задоволення адміністративного позову.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, про задоволення заяви про забезпечення позову та наявність підстав для вжиття заходів адміністративного позову, оскільки на час розгляду заяви існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі №160/6391/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4749-51 від 21.11.2018 року - задовольнити.
Зупинити дію вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4749-51 від 21.11.2018 Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, до набрання законної сили рішення у адміністративній справі №160/6391/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4749-51 від 21.11.2018 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець