Справа № 821/2244/15-а
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2019 року

м. Київ

справа №821/2244/15-а

адміністративне провадження №К/9901/9993/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 821/2244/15-а

за позовом заступника прокурора Херсонської області до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області (далі - Управління ДАБІ), реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції (далі - реєстраційна служба Голопристанського РУЮ), третя особа - ОСОБА_1 , про скасування реєстрації декларації та рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.09.2015, ухвалену у складі судді Кисильової О.Й.

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Бітова А.І., суддів Милосердного М.М., Ступакової І.Г.

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 17.07.2015 року заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду з позовом, в якому просив:

скасувати державну реєстрацію поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкція підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1 , вчинену Управлінням ДАБІ 12.12.2014 за №ХС52;

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Голопристанського РУЮ від 15.01.2015 №18646105 про проведення за ОСОБА_1 державної реєстрації права власності на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, що розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Позов обґрунтовано тим, що оскільки рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.02.2015 у справі №654/4618/14-ц, що набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, державна реєстрація права власності якого оспорюється у цій справі, укладеного 26.06.2010 між ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та встановлено факт відсутності в ОСОБА_1 правових підстав для набуття права власності на спірне майно, то реєстрація 12.12.2014 Управлінням ДАБІ декларації про готовність об`єкта до експлуатації та рішення державного реєстратора реєстраційної служби Голопристанського РУЮ від 15.01.2015 про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 є незаконними, оскільки останній не є власником майна.

2. Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 04.09.2015, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016, відмовив у задоволенні позовних вимог.

3. 26.09.2016 заступник прокурора Одеської області звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.09.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016, ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.

4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 01.12.2016 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

5. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. 12.12.2014 Управління ДАБІ зареєструвало декларацію за №ХС52 про готовність до експлуатації об`єкта (реконструкція підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1 ). Зі змісту декларації слідує, що об`єкт належить до І категорії складності, замовником вказаних будівельних робіт є ОСОБА_1 , документом, що засвідчує право користування земельною ділянкою є договір оренди земельної ділянки від 08.08.2013.

15.01.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Голопристанського РУЮ Крамаренко Т.А. прийнято рішення №18646105 про проведення за ОСОБА_1 державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - підпірна стінка, огорожа, мостіння, сходовий марш, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Також судами встановлено, що до заяви про державну реєстрацію права власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 додано: декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 12.12.2014 №ХС52, договір оренди земельної ділянки від 08.08.2013, договір купівлі-продажу від 26.06.2010, посвідчений приватним нотаріусом Маршаловим М.В.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.02.2015 у справі №654/4618/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06.05.2015, задоволено позов прокурора Голопристанського району в інтересах Новофедорівської сільради до фізичних осіб, у тому числі ОСОБА_1 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Визнано недійсним договір купівлі-продажу частини підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів, що розташовані по АДРЕСА_1 , укладеного 26.06.2010 року між ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Вважаючи, що реєстраційні дії і рішення відповідачів створюють загрозу вибуття у приватну власність земельної ділянки, на якій розташоване вказане вище нерухоме майно, а також загрозу заподіяння шкоди державним інтересам у сфері раціонального використання та охорони земель, що перебувають у власності Новофедорівської територіальної громади, сприяння екологічній безпеці, збереження землі як основного національного багатства, обмеження прав мешканців територіальної громади на відпочинок, заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не наведено, а судом не встановлено, що в декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 12.12.2014 року наведено недостовірні дані, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, що спірний об`єкт будівництва збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а тому її реєстрація скасуванню не підлягає.

Також суд першої інстанції вказав на те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем належними та допустимим доказами не доведено, які саме права територіальної громади села Новофедорівка порушені, та які права у відповідності до статей 2, 6 КАС України підлягають судовому захисту, оскільки позивач не навів обставин, які б свідчили про порушення оскаржуваними декларацією та рішенням прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

При цьому, суд апеляційної інстанції мотивував своэ рішення в частині оспорюваної реєстрації права власності тим, що позивач не зазначив, якою нормою чинного законодавства передбачено скасування законно та правомірно проведеної державної реєстрації через скасування в судовому порядку документа, який посвідчував виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, та став підставою для проведення державної реєстрації.

Водночас, суд апеляційної інстанції вказав на те, що за приписами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що судами попередніх інстанцій порушено вимоги статті 2 КАС України і не перевірено обґрунтованість оспорюваного рішення державного реєстратора з урахуванням фактичного скасування матеріально-правової підстави для виникнення і оформлення права власності ОСОБА_1 на об`єкт, оскільки з моменту визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 26.06.2010 останній не є власником майна, що виключає можливість офіційного визнання державою його речового права. Також заступник прокурора вказує на те, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою те, що, приймаючи рішення від 15.01.2016 державним реєстратором не враховано чинність судової заборони на відчуження майна.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

10. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

11. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

12. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

13. Згідно із частиною другою статті 4 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

14. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

15. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

16. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

17. Крім того, у постанові від 16.01.2019 по справі 815/1121/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

18. Вирішуючи питання про юрисдикцію суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

19. Звертаючись до суду з даним позовом, заступник прокурора обґрунтував його, зокрема тим, що реєстраційні дії і рішення відповідачів створюють загрозу вибуття у приватну власність земельної ділянки, на якій розташоване вказане вище нерухоме майно, а також загрозу заподіяння шкоди державним інтересам у сфері раціонального використання та охорони земель, що перебувають у власності Новофедорівської територіальної громади.

20. Предметом позову є скасування державної реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості. Тобто, спірні правовідносини виникли щодо правомірності набуття фізичною особою права власності на новостворений об`єкт нерухомості, що знаходиться на земельній ділянці, яка належить Новофедорівській територіальній громаді.

21. Частина друга статті 16 ЦК України передбачає серед способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. А також вказує, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

22. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

23. Якщо порушення своїх прав особа обґрунтовує наслідками, спричиненими рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які ця особа вважає неправомірними та такими, що призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, які мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дій чи бездіяльності та скасування відповідних актів є способом захисту цивільних прав й інтересів.

24. Отже, не є публічно-правовим спір щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень, які були спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав третьої особи. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.

25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

26. Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

27. Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

28. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 239 КАС України).

Керуючись статтями 343, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.09.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі № 821/2244/15-а скасувати.

Провадження у справі № 821/2244/15-а за позовом заступника прокурора Херсонської області до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_1 , про скасування реєстрації декларації та рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

С.Г. Стеценко ,

Судді Верховного Суду