Справа № 810/5053/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/5053/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Лисенко В.І. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекса Груп" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекса груп" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до головного управління державної фіскальної служби у київській області, в якому поросить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.06.2018 №, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% суми податкового боргу - 329136,80 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Алекса Груп" згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 25.09.2013 є юридичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН ТОВ "Алекса Груп" .

За результатами перевірки складено акт від 04.06.2018 №779/10-36-52-01/38912368, яким встановлено порушення позивачем правил сплати (перерахування) податків.

До вказаного висновку перевіряючі дійшли на підставі того, що за позивачем рахується узгоджене податкове зобов`язання, нараховане на підставі податкового повідомлення-рішення від 24.09.2015 №, яким ТОВ "Алекса Груп" зобов`язано сплатити суму податку на додану на вартість у загальному розмірі 3 577 888,00 грн, за основним платежем - 2862310,00 грн, за штрафними санкціями - 715578,00 грн.

Тому, враховуючи ту обставину, що ТОВ "Алекса Груп" сплатило узгоджену суму грошового зобов`язання, нарахованого податковим органом, із затримкою більше 30 календарних днів, відповідачем накладено штраф у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

У подальшому, на підставі акта перевірки від 04.06.2018 №779/10-36-52-01/38912368, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.06.2018 №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у сумі 329136,80 грн.

Не погоджуючись із таким податковим повідомлення-рішенням, ТОВ "Алекса Груп" оскаржило його до Державної фіскальної служби України, подавши скаргу від 25.06.2018 №123.

Розглянувши скаргу позивача, Державна фіскальна служба України прийняла рішення від 21.08.2018 №27018/6/99-99-11-03-01-25, яким залишила податкове повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято необґрунтовано та без правових на те підстав, адже сума податку на додану вартість, яку нарахував відповідач податковим повідомленням-рішенням від 24.09.2015 №, не може вважатись узгодженим та станом на розгляд даної справи скасована у судовому порядку. У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зазначив, що грошове зобов`язання визначене позивачу податковим повідомленням-рішенням від 24.09.2015 № не набувало ознак узгодженості, а несплата суми цього податкового зобов`язання не може зумовлювати нарахування штрафних санкцій та виникнення у позивача обов`язку щодо його сплати, у зв`язку із протиправністю такого нарахування, що встановлено судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, аргументуючи свою позицію наступним.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України закріплено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України врегульовано, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вже було зазначено судом вище, спірне податкове повідомлення-рішення було прийняте посадовими особами контролюючого органу на підставі висновків, відповідно до яких позивачем несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання, визначену податковим повідомленням-рішенням від 24.09.2015 № .

Колегія суддів зауажує, що не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 24.09.2015 № , ТОВ "Алекса Груп" оскаржило його у судовому порядку.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі №810/844/16 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 24 вересня 2015 року №, № та №.

За результатами апеляційного розгляду, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2017 у справі №810/844/16, апеляційну скаргу Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області задоволено, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі №810/844/16, - скасовано.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 29.01.2019, якою скасував постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2017 у справі №810/844/16, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі №810/844/16, - залишив у силі.

Наведене свідчить про неузгодженність податкового повідомлення-рішення від 24.09.2015 №.

У відповідності до підпункту 60.1.4. пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу (п. 57.4. ст. 57 Податкового кодексу України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 08.07.2019.