Справа № 200/2102/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року справа №200/2102/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гаврищук Т.Г.,

суддів Блохіна А.А.,

Сіваченка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року в справі № 200/2102/19-а (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С., повний текст рішення складено та підписано 29 березня 2019 року в м. Слов`янськ) за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, пенсійний орган, Бахмутсько-Лиманський ОУПФУ) із позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії з 01 червня 2014 року та зобов`язати поновити нарахування та виплату пенсії, сплативши заборгованість, з 01 червня 2014 року на рахунок в уповноваженому банку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є пенсіонером та до червня 2014 року отримувала пенсію по інвалідності в м. Горлівка Донецької області. Під час проходження чергового огляду позивачу у вересні 2014 року підтверджено третю групу інвалідності з 1 червня 2014 року безстроково, виписка із Акта огляду МСЕК надіслана до пенсійного органу у м. Горлівка. Проте, при зверненні до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплата пенсії не відновлена, оскільки виписка із Акта огляду МСЕК не надходила до відповідача. Позивач вважає, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати свої повноваження, зокрема у зв`язку з проведенням АТО та зазначає, що оскільки огляд МСЕК був здійснений до 01 грудня 2014 року, то він є дійсним та законним, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окуповані території України». Позивач зазначив, що не винен у проведенні АТО на території міста Горлівки та неможливості відповідача отримати доступ до оригіналу пенсійної справи позивача, яка залишилася в управлінні Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області (а.с. 3-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ щодо не відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2014 року, зобов`язано відновити нарахування та виплату позивачу пенсії та сплати заборгованість за весь період, починаючи з 01 червня 2014 року з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду, пенсійний орган подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за приписами ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. ОСОБА_1 така пенсія була призначена на період з 08.04.2013 року по 31.05.2014 року з необхідністю повторного проходження обстеження. У жовтні 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про взяття на облік та запит пенсійної справи, яка надійшла до Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ в електронному вигляді в листопаді 2014 року. При цьому, в матеріалах пенсійної справи відсутня виписка з акта огляду МСЕК, яка підтверджує право позивача на отримання пенсії по інвалідності після 01.06.2014 року у відповідності до постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1.

Також пенсійний орган наголошує, що виписка з Акта огляду МСЕК Серія 10 ААБ № 370776 від 17 вересня 2014 року безпідставно прийнята судом як належний та допустимий доказ, оскільки вона видана комісією в м. Горлівка Донецької області, на території якого органи державної влади не функціонують, тобто є недійсною.

За таких обставин апелянт наголошує на правомірності своїх дій та відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 червня 2014 року (а.с. 40-42).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ як внутрішньо переміщена особа, статус якої підтверджено довідкою від 19.09.2018 року № . Проте, позивач не отримує пенсію з 01.06.2014 року, що не оспорюється сторонами.

На звернення до відповідача ОСОБА_1 отримала відповідь від 11.01.2019 року № 969/02, в якій зазначено, що 30.10.2014 року вона звернулась із заявою про запит пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області для подальшої виплати пенсії за фактичним місцем проживання в м. Бахмут Донецької області. Електронна пенсійна справа надійшла до пенсійного органу 20.11.2014 року. Документи на підтвердження права позивача отримувати пенсію по інвалідності з 01.06.2014 року в ній відсутні, що унеможливило виплату пенсії. Також Бахмутсько-Лиманським ОУПФУ запропоновано позивачу звернутися до органів охорони здоров`я м. Бахмут для проведення чергового огляду та підтвердження встановленої інвалідності.

Вважаючи, що така бездіяльність пенсійного органу порушує її право на отримання належної пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування розроблено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно зі ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32цього Закону.

Статтею 31 Закону № 1058-IV встановлено, що залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в встановленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.

Вимогами ст. 35 цього Закону регламентовано, що в разі коли особа не з`явилася в органи медико-соціальної експертизи на повторний огляд у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому вона мала з`явитися на повторний огляд. У разі якщо строк повторного огляду медико-соціальної експертизи інвалідом пропущено з поважних причин або в разі визнання його знову інвалідом виплата пенсії по інвалідності відновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня повторного огляду, але не більш як за три роки, якщо орган медико-соціальної експертизи визнає її за цей період інвалідом. При цьому якщо під час повторного огляду інваліда переведено на іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності. Якщо виплату пенсії інвалідові було припинено у зв`язку з відновленням здоров`я або якщо він не отримував пенсії внаслідок нез`явлення на повторний огляд без поважних причин, то в разі наступного визнання його інвалідом виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня встановлення інвалідності знову за умови, що після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. Якщо минуло більше п`яти років, пенсія призначається знову на загальних підставах. Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експерти за повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 18 вказаного Положення відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою (п. 18 вказаного Положення).

Згідно з п. 24 цього Положення комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Видача особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, виписки з акта огляду комісії на руки забороняється.

Таким чином, безпосередньо пенсіонер не є особою, відповідальною за своєчасність та правильність долучення виписки з акта огляду комісії до матеріалів пенсійної справи. Проте, у межах спірних правовідносин саме відсутність такої виписки спричинила негативні наслідки для пенсіонера, невиплату належної пенсії.

У матеріалах справи наявна копія довідки та виписки до акта огляду МСЕК Серія 10 ААБ № 370776 від 17 вересня 2014 року, відповідно до якої при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено інвалідність загального захворювання третьої групи безстроково (а.с. 14).

Проте, Бахмутсько-Лиманське ОУПФУ в своїй апеляційній скарзі наголошує на неналежності цього доказу, яку мотивує наступним.

Відповідно до Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, з 01.12.2014 року на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі Пенсійного фонду України, не функціонують.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Крім того, Законом України від 15.04.2014 року № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території.

Відповідно до зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами або особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, зокрема виписка до акта огляду МСЕК Серія 10 ААБ № 370776, є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, суд апеляційної інстанції спростовує такі доводи апелянта, оскільки виписка датована 17.09.2014 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 595 та розпорядження № 1085-р.

Окрім цього, як зазначено вище, пенсіонер не є особою, відповідальною за своєчасність та правильність долучення виписки з акта огляду комісії до матеріалів пенсійної справи, тому помилки електронної пенсійної справи, які були допущені на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської областей, чи невнесення відомостей в електронну базу АСОПД щодо результатів огляду МСЕК, не провинні порушувати прав позивача на отримання пенсії.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Факт проживання позивача на території м. Бахмута Донецької області підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05 листопада 2014 року, встановлено, що продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

У пункті 333 цього рішення ЄСПЛ зазначив: «Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією».

У справі «Україна - Тюмень» проти України» ЄСПЛ наголосив на важливості гарантій захисту від помилок органів державної влади, які діють за межами повноважень, та недопустимості покладення індивідуального та надмірного тягаря на особу внаслідок допущення державним органом таких помилок.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, викладений в оскаржуваному судовому рішенні, що неналежне формування електронної пенсійної справи не може порушувати право ОСОБА_1 на отримання пенсії, тому таке право підлягає відновленню шляхом визнання протиправною бездіяльності Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ та зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії, сплативши виниклу заборгованість.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року в справі № 200/2102/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року в справі №200/2102/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено та підписано 10 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 липня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. Г. Гаврищук

Судді А. А. Блохін

І.В. Сіваченко