Справа № 810/3726/16
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3726/16 Суддя першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, за участю третьої особи - Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 08 листопада 2016 року № 80482/14-13.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що автомобіль, власником якого є ОСОБА_1 , був об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Відзив на апеляційну скаргу Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від позивача не надходив.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 4367 куб.см., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Броварська ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області 08 листопада 2016 року прийняла податкове повідомлення-рішення № 80482/14-13, яким визначила ОСОБА_1 грошове зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік» у розмірі 25000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання його незаконним та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган не довів, що транспортний засіб позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, оскільки не надав належних та допустимих доказів того, що вартість автомобіля станом на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Також суд першої інстанції врахував існування певної правової невизначеності, яка полягала у тому, що Положення про транспортний податок на території смт Велика Димерка не відповідало Податковому кодексу України у редакції, що діяла з 01 січня 2016 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, введено новий транспортний податок.

У відповідності до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України у редакції, чинній протягом 2015 року, об`єктом оподаткування вказаним податком були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Водночас, 24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01 січня 2016 року, яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об`єкту оподаткування транспортним податком.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році») об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені ст. 12 Податкового кодексу України. Згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Транспортний податок на території смт Велика Димерка був установлений рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 09 липня 2015 року № 657ХХХVІ-VI «Про встановлення і затвердження Положень та ставок місцевих податків на території смт Велика Димерка на 2016».

Вказаним рішенням визначено, що ставка транспортного податку у 2016 року становить 25000 грн 00 коп. з розрахунку на календарний рік за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що у рішення від 09 липня 2015 року № 657ХХХVІ-VI визначено об`єкт оподаткування, який відповідав вимогами Податкового кодексу України у редакції, що діяла до 1 січня 2016 року. Також суд першої інстанції звернув увагу на відсутність відомостей щодо внесення змін до рішення до такого рішення у частині визначення об`єкта оподаткування транспортним податком.

Як раніше зазначалося, відповідно до абз. 2 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1378 грн 00 коп.

Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року складали 1033500 грн 00 коп.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році були легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становила понад 1033500 грн 00 коп. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Ця Методика встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Згідно з п. 2 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі - Порядок № 403), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

У відповідності до п. 3 Порядку № 403 середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Положеннями п. 12 Порядку № 403 передбачено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу транспортних засобів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Згідно п. 5 Методики ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Відповідно до п. 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Положення п. 14 Методики передбачають, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Аналіз наведених положень Методики та Порядку № 403 свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу. Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку є отримана від Мінекономрозвитку інформація про середньоринкову вартість автомобіля платника.

Аналогічну позицію викладено у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 820/1392/17, від 05 червня 2018 року у справі № 813/3995/16, від 03 квітня 2018 року у справі № 804/112/17, від 13 березня 2018 року у справі № 826/93000/16.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 808/2475/16, при розгляді даної категорії спорів суди мають встановити належність транспортного засобу позивача до об`єктів оподаткування транспортним податком за 2016 рік шляхом встановлення його середньоринкової вартості на підставі інформації Мінекономрозвитку, наданої контролюючому органу щодо транспортних засобів, які в силу пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що інформація щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня 2016 року була передана від Мінекономрозвитку до Державної фіскальної служби України листом 22 лютого 2016 року № 3252-08/4797-03 «Щодо надання інформації», тобто з порушенням строку, передбаченого п. 13 Методики.

Крім того, Броварська ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та Мінекономрозвитку на час підготовки інформації для податкового органу, не володіли відомостями щодо пробігу автомобіля ОСОБА_1 .

Разом з тим, відомості щодо пробігу є одним із обов`язкових показників формули для обчислення середньоринкової вартості автомобіля.

Так, у листі від 28 серпня 2018 року № 11616/9 «Щодо визначення середньо ринкової вартості легкового автомобіля» Мінекономрозвитку повідомило відповідача, що відповідно до Інформації середньо ринкова вартість легкового автомобіля LAND ROVER марки RANGE ROVER з об`ємом циліндрів двигуна 4,4 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач, до 5 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

У вказаному листі також зазначено, що через відсутність даних про пробіг автомобіля надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості немає можливості.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що листи Міністерств економічного розвитку і торгівлі України від 22 лютого 2016 року № 3252-08/4797-03 та від 28 серпня 2018 року № 11616/9 містять відомості про автомобіль LAND ROVER марки RANGE ROVER з об`ємом циліндрів двигуна 4,4 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач, до 5 років експлуатації.

В той час як об`єм двигуна транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 становить 4367 куб. см., що не відповідає вказаним у розрахунках даним.

Відповідач стверджує про можливість застосування при визначенні об`єму двигуна автомобіля позивача здійсненого Мінекономрозвитку розрахунку вартості подібного за характеристиками автомобіля з об`ємом двигуна 4400 куб.см., оскільки найближчим заокругленим числом прирівняним до об`єму двигуна транспортного засобу 4367 куб.см. є 4400 куб.см. Однак, колегія суддів вважає такі доводи податкового органу безпідставними, оскільки закон не визначає можливості довільного застосування норм законодавства. У свою чергу податковим органом не зазначено про наявність норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Положення ст. 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Враховуючи те, що технічні характеристики автомобіля, зазначеного у листах Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22 лютого 2016 року № 3252-08/4797-03 та від 28 серпня 2018 року № 11616/9, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля ОСОБА_1 , колегія суддів не вбачає підстав для застосування наданих розрахунків при визначенні середньоринкової вартості автомобіля позивача.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 листопада 2018 року у справі № 822/2687/17.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами те, що транспортний засіб позивача був об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, а тому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 12 березня 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 09 липня 2019 року.