Справа № 461/3673/19
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3673/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Рибак Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови,

встановив :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Мухи О.С. №0257/20900/19 від 19 лютого 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 8 500,00 гривень.

Обґрунтовуючи заявлений позов покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 8500,00 гривень. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки, він не мав можливості вивезти за межі митної території України, транспортний засіб Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 у встановлений законом строк, у зв`язку із обставинами непереборної сили, а саме шахрайських дій відносно з нього з боку третіх осіб. На думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи, а тому просить оскаржувану постанову скасувати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів наведених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого позов заперечує та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки на час розгляду митним органом справи про притягнення позивача до відповідальності, останній не надав жодного належного документа, який би свідчив про обставини непереборної сили, що не дали можливості вивезти вказаний автомобіль за межі території України у строки, визначені МК України.

Враховуючи вимоги ч. 3 п. 2 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Враховуючи те, що матеріали справи містять обґрунтовані дані, які свідчать про поважність причин, які перешкоджали позивачу протягом визначеного КАС України строку реалізувати своє процесуальне право на оскарження постанови,вважаю за можливе поновити пропущений процесуальний строк.

Згідно ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Мухи О.С. №0257/20900/19 від 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 гривень /а.с.7-8/.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 17.08.2015 року через м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 в митному режимі транзит - без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України.

Згідно бази АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, інформація про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 16.01.2019 року відсутня.

Відповідно до статей 90, 95 МК України, транзитом визначається митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності для автомобільного транспорту - 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно глави 55 розділу XII МК України, поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Згідно п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України, товари - будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

У відповідності до ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу 1 п. 4 наказу ДМС України від 17.11.2005 року № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», вищевказаний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку.

Таким чином, протягом визначеного ст.95 МК України 10-тидобового строку ОСОБА_1 повинен був вивезти з митної території України автомобіль марки Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За порушення строків, визначених ст.95 МК України, встановлена відповідальність, передбачена ст.470 МК України.

Так, частиною 3 ст.470 Митного кодексу України, передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи уповноваженою особою Львівської митниці громадянин України ОСОБА_1 надав митниці такі документи.

Довідку № 206/39-19 від 09.01.2019 року, що видана Личаківським відділом поліції ГУ НП у Львівській області про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій, а саме укладення усного договору оренди автомобіля марки Ford Scorpio, реєстраційний номер НОМЕР_1 з громадянином ОСОБА_2 , який оплатив грошові кошти в сумі 2 800,00 гривень за один місяць оренди, однак в подальшому не сплачує орендну плату та не повертає вищевказаний автомобіль /а.с.10/.

У зв`язку з вказаною заявою ОСОБА_1 , 28.12.2018 року було внесено відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відомості про хід кримінального провадження станом на день розгляду справи в суді відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому, перевізник зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання, терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. 192 МК України, до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту не звернувся.

При цьому, сам факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів про вчинення відносно нього злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за обставин, викладених у заяві про злочин не підтверджує покликань позивача на наявність обставин непереборної сили, які перешкоджали йому вивезти транспортний засіб, адже згідно поданих митниці та суду документів видно, що останній звернуся до правоохоронних органів лише 28.12.2018 року, тобто через три роки після ввезення транспортного засобу, у той час коли факт ввезення позивачем на митну територію України зазначеного автомобіля в митному режимі транзит мав місце 17.08.2015 року.

Позивач не навів суду жодних аргументів, які саме непереборні обставини з часу 17.08.2015 року, тобто протягом трьох років, перешкоджали йому вчинити дії, передбачені статтями 95 та 192 МК України, а саме вивезти транспортний засіб за межі митної території України протягом десяти днів із дати ввезення такого чи повідомити найближчий митний орган про місцезнаходження транспортного засобу до завершення визначеного строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки. Більше того, всі документи надані позивачем датовані значно пізніше 10-тиденного строку визначеного законом.

Щодо доводів позивача стосовно призначення справ в один і той самий час та швидкого виготовлення постанови, слід відзначити, що призначення різних справ на один час не доводить того, що вони розглядались одночасно. Так, справи можуть відкладатись, переноситись, починатись з затримкою тощо. Щодо часу виготовлення постанови, слід вказати, що Митний кодекс не містить жодних часових рамок і стандартів на час, який необхідно витрачати на виготовлення процесуального рішення (постанови). Більше того, такі постанови є типовими хоча кожна з них має певні індивідуальні особливості. Факт швидкого виготовлення постанови жодним чином не встановлює її невідповідність вимогам закону, а навпаки може тлумачитись як оперативний та своєчасний розгляд справи.

Відтак, на переконання суду, наданими позивачем документами не підтверджується факт відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, оскільки встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать про наявність підстав вважати, що ОСОБА_1 не доставив автомобіль до органу доходів і зборів призначення та перевищив встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, більше ніж на десять діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови.

Відповідачем подано докази, який оцінювались уповноваженою особою при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, посилання позивача на мотиви заявлених позовних вимог, докази представника відповідача на спростування вимог позивача, беручи до уваги достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України є доведеною, а рішення про притягнення до відповідальності позивача прийнято на підставі дослідження усіх обставин справи, відповідно відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що у задоволенні позові слід відмовити.

Згідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.

При цьому, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» від 02.05.2019 року №0.0..1/а.с.1/ слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.241-246, 286,288 КАС України, ЗУ «Про судовий збір» суд, -

вирішив:

Поновити процесуальний строк на звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови залишити без задоволення.

Постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Мухи О.С. №0257/20900/19 від 19 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 гривень залишити без змін.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору за подання до Галицького районного суду м. Львова позовної заяви, що згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» від 02.05.2019 року №0.0..1 становить 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.