Справа № 0440/4982/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/4982/18

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,
розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року (головуючий суддя Врона О.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Відповідача щодо відмови у перерахунку вже призначеної пенсії;

- зобов`язати Відповідача перерахувати призначену Позивачу пенсію у відповідності до вимог ст. 54 Закону Україну «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення 06 вересня 2016 року.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що Відповідачем перевірена достовірність наданої Позивачем інформації, що міститься у довідці про нарахування заробітної плати за час участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, але вказані в довідці суми нарахувань у виді преміювання Відповідачем до уваги прийняті не були.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено (а.с.52-53)

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за місцем постійної роботи Позивачу виплачена заробітна плата з урахування всіх тарифних ставок, премії та доплат, які були встановлені нормативно-правовими актами СРСР та УРСР, а отже розрахунок пенсії без урахування сум премії за час роботи в зоні відчуження в 1986-1987 роках проведений невірно та підлягає перерахунку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на невірне застосування матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що враховуючи той факт, що у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» відсутні первинні документи про преміювання у розмірі 60% працівників, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, підстав для здійснення перерахунку пенсії Позивача на підставі довідки №2330 від 05 вересня 2016 року немає. Перерахунок пенсії Позивачу здійснено на підставі довідки №2621 від 06 жовтня 2016 року в порядку, визначеному п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, а саме: у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження у 1986-1990 роках менше як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Позивач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по 2 групі інвалідності, призначену відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що з 15 грудня 1986 року по 15 травня 1987 року Позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, знаходячись під час ліквідації аварії в зоні відчуження.

На виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС був відряджений з місця роботи - ВО «Кривбассруда» (на теперішній час - ПАТ «Кривбасзалізрудком»).

Роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виконувались в складі військової частини №51559, яка була дислоковане у с. Оране, Іванківського району, Київської області.

У зв`язку з прийняттям участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 2015 році Позивач був визнаний інвалідом та отримав 2 групу інвалідності, та віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У 2015 році Позивач звернувся за призначенням пенсії, яку останній отримує починаючі з березня 2015 року.

Розмір призначеної Позивачу пенсії був розрахований виходячи з грошових сум, які складались по-перше, з збереженого середнього заробітку за дні роботи в зоні відчуження та по-друге, з оплати праці за дні роботи в зоні відчуження. При цьому Відповідачем при нарахуванні пенсії не були прийняти до уваги розміри нарахованих премій за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження.

У зв`язку з вищевикладеним 06 вересня 2016 року Позивач звернувся до Криворізького північного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Покровський відділ з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії та надав для розрахунку пенсії довідку про заробітну плату від 05 вересня 2016 року №2330, яка була видана Позивачу адміністрацією ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» за період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період часу з 15 грудня 1986 року по 15 травня 1987 року, в якій були вказані усі грошові нарахування за період участі в ліквідації зазначених наслідків аварії, в тому числі премії.

15 вересня 2017 року на адресу Позивача надійшла відповідь Криворізького північного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (Покровський відділ з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №241/К, з якого слідує, що якщо після поїздки працівника в зону відчуження проводилося нарахування премії за період виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, розмір премії повинен був визначатися на підставі положення, що діяло на підприємстві на момент відрядження. Премії, які були зазначені в довідці про заробітну плату від 05 вересня 2016 року №2330 не підтверджуються повним поясненням, відсутні накази (положення) по підприємству щодо преміювання.

Згідно із частиною першою статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 112 від 25 березня 2014 року був затверджений «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Заробітна плата пенсіонера ОСОБА_1 , відповідно до довідки, яка знаходиться у пенсійній справі Позивача, була нарахована та виплачена з урахування премії, яка була встановлена нормативно-правовими актами СРСР та УРСР.

У своєму листі від 29 жовтня 1992 року №09-3751 Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України зазначили, що якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

Підпунктом 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Постановою СРСР №1512-р від 24 червня 1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов`язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

У своєму рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний суд України зазначив, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Судом встановлено, що видана Позивачу ПАТ «КЗРК» довідка про заробітну плату, одержану особою за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках засвідчує факт нарахування заробітної плати (грошового забезпечення) у загальній сумі 3 467,61 карб. За період 15.12.1986 року по 15.05.1987 року, з врахуванням премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в загальному розмірі 463,06 карб.

Після проведення перевірки вказаної довідки співробітниками Відповідача був складений акт № 362 від 29.09.2016 р., де вказано висновок, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні та надані в повному обсязі, про що на запит Позивача ПАТ «КЗРК» була надано відповідь від 04.05.2018 року № 53-14.1190.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за місцем постійної роботи Позивачу виплачена заробітна плата з урахування всіх тарифних ставок, премії та доплат, які були встановлені нормативно-правовими актами СРСР та УРСР, а отже розрахунок пенсії без урахування сум премії за час роботи в зоні відчуження в 1986-1987 роках проведений невірно та підлягає перерахунку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 27 серпня 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року в адміністративній справі №0440/4982/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена 08 липня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов