Справа № 390/668/19
Суддя: Терещенко Д. В.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 390/668/19
Провадження № 2-а/390/23/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Терещенка Д.В.,

при секретарі Шматковій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за повозом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області - Мирного Сергія Олександровича (вул.Віктора Чміленка, 41, м.Кропивницький, 25030), про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області із адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову серія НК № 693901 від 18.04.2019, про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування позову зазначає, що він в даний час працює головним інженером філії «Кіровоградський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор». 18.04.2019 його, як посадову особу, притягнуто до адміністративної відповідальності постановою серії НК № 693901 за ч.1 ст. 140 КУпАП. В постанові значено, що ним порушено правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг Т-12-01, Т-12-03, Т-12-21, та не вжито заходів щодо відновлення безпечних умов для руху, а саме допущено утворення ямковості, але вказана постанова не містить відомості про те, що їх дотримання входить до кола його службових обов`язків. Тобто, оскаржувана постанова винесена на підставі суб`єктивних міркувань відповідача. Також, позивач звертає увагу, що постанову йому вручили одразу, чим позбавили його права надати пояснення і довести відсутність вини. Підприємство, у філії якого працює ОСОБА_1 , є суб`єктом господарської діяльності по ремонту, утриманню та експлуатації автомобільних доріг загального користування. Будь-які роботи пов`язані з господарською діяльністю проводяться на підставі річних та щомісячних планів робіт затверджених Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області. Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області являється власником автомобільних доріг загального користування у Кіровоградській області. Підприємство проводить роботи по ремонту та експлуатації автомобільних доріг в межах фінансування і на підставі договорів підряду на будь-які види робіт. В даному випадку замовлення на ліквідацію перешкод в дорожньому русі на цій ділянці дороги від власника дороги не надходило, в планах виконання робіт ці роботи не передбачені та фінансування на проведення цих робіт не проводилось. Філія «Кіровоградський райавтодор» і позивач, як посадова особа, не мають жодного законного права чи обов`язку здійснювати будь які дії на території автомобільних доріг, власниками яких вони не являються. Також ОСОБА_1 вказує, що він не є суб`єктом адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги» відповідні обов`язки покладено саме на власника автодороги або відповідний державний орган. Позивач зазначає, що відповідальність за стан автомобільних доріг несуть Служби автомобільних доріг в областях, які входять до сфери управління Укравтодору. На підставі викладеного вище вважає, що підстав для настання адміністративної відповідальності не має, оскільки він під час виконання посадових обов`язків не порушував їх, його дії не містили протиправність, винність та за них законом не передбачена адміністративна відповідальність. Оскаржувану постанову від 18.04.2019 вважає незаконною і не обґрунтованою, та такою, що ображає його, як добропорядного працівника, який виконує свої обов`язки відповідно до посадової інструкції та дотримуючись норм, стандартів та правил, що стосуються утримання шляхів в межах завдань власників доріг.

05.07.2019 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позов не визнає в повному обсязі та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 18.04.2019 о 17 год. в м. Кропивницькому АДРЕСА_2 вул АДРЕСА_3 Олександрійське Шосе АДРЕСА_4 , відповідальний за утримання автомобільної дороги - головний інженер філії «Кіровоградський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» ОСОБА_1 порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг Т-12-01, Т-12-03, Т-12-21, та не вжив заходів щодо відновлення безпечних умов для руху, а саме допустив утворення ямковості, (що встановлено на основі Акта весняного комісійного огляду автомобільної дороги від 18.04.2019), чим порушив п.3.1.1; п.3.1.2. ДСТУ 3587-97; п.5 та п.11 Постанови КМУ № 198 від 30.03.1994, п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух»; п.п. 1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП. Порушення вимог вищевказаних актів підтверджується доданими до відзиву фотокопіями вулично-шляхової мережі на вказаних відрізках автодороги, актом весняного комісійного огляду автомобільної дороги державного значення від 18.04.2019 (який засвідчив своїм підписом позивач), Вимогою (приписом) від 18.04.2019 №114 Головному інженеру Кіровоградського райавтодору Корлакову О.Г., щодо усунення недоліків (згідно акту весняно-комісійного огляду автомобільної дороги від 18.04.2019). Також зазначив, що заперечує проти доводів позивача, що він є неналежною особою для притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, оскільки: по-перше, саме філія «Кіровоградський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» обслуговує вищевказані ділянки автодороги; по-друге, згідно з посадової інструкції, яку додає позивач - він є особою, яка здійснює технічний нагляд за станом автодоріг загального користування, проводить контроль за роботами з будівництва, реконструкції, ремонту та утриманням автомобільних доріг загального користування; по-третє, позивач, як посадова особа, до функцій якого входить контроль та технічний нагляд за станом автодоріг та їх утриманням повинен завчасно контролювати стан автодороги на вказаній ділянці та подавати відповідну інформацію про наявні недоліки автодоріг до вищестоящого органу для їх усунення. На підтвердження своєї неможливості виконати зазначені вище обов`язки, позивачем під час розгляду справи не було надано жодної інформації для підтвердження чи спростування таких дій; по-четверте, твердження позивача про те, що він не порушував своїх посадових обов`язків та його дії не містили складу правопорушення - не відповідають дійсності, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення виявляється у бездіяльності відповідної посадової особи. Відповідач зазначає, що в його діях як інспектора ВБДР УПП в Кіровоградській області ДПП щодо винесення постанови серії НК № 693901 від 18.04.2019 відносно ОСОБА_1 порушень не було, оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, а її суть обставинам правопорушення. Крім того відповідач вказує, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги не зробив жодних посилань, та не надав жодних доказів, як на підставу свої заперечень щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху з чого можна було б зробити висновок про те, що його дії як інспектора поліції в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП є неправомірними, а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було складено з порушеннями норм чинного законодавства України. Разом з цим, звертає увагу суду, що при розгляді справи позивачу були роз`ясненні його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Тому вважає, що стягнення застосоване без порушення, в межах санкції частини 1 статті 140 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Оскільки, доказів які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка у судове засідання учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії НК № 693901 від 18.04.2019 на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн. за порушення п.3.1.1; п.3.1.2 ДСТУ 3587-97, п.5 та п.11 постанови КМУ №198 від 30.03.1994, п.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. 1.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 140 КУпАП. Відповідно до вищезазначеної постанови 18.04.2019 о 17 год. 00 хв. в м. Кропивницький, вул. Олександрійське Шосе 2, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного інженера Кіровоградського райавтодору порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг Т-12-01; Т-12-03; Т-12-21 та не вжив заходів щодо відновлення безпечних умов для руху, а саме допустив утворення ямковості, чим порушив п.3.1.1; п.3.1.2. ДСТУ 3587-97; п.5 та п.11 Постанови КМУ № 198 від 30.03.1994, п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» та п.п. 1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Суд погоджується з позицією позивача, що відповідачем при винесенні постанови не вказано жодного посилання на норму (пункт) правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні шляхів, яка порушена. Відсутні в ній і відомості про те, що їх дотримання входить в коло службових обов`язків саме позивача.

Стаття 10 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачає, що органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

До основних повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення (пункти 2,4 ч.2 ст.11 Закону України «Про автомобільні дороги»)

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; 4) відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 5) цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування; 6) санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення.

Пунктами 1 та 3 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України №439 від 10.09.2014 визначено, що Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства. Основними завданнями Укравтодору є: 1) реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування (далі - автомобільні дороги); 2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері дорожнього господарства; 3) здійснення управління об`єктами державної власності.

За твердженням позивача, підприємство, у філії якого він працює, являється суб`єктом господарської діяльності по ремонту, утриманню та експлуатації автомобільних доріг загального користування. Будь-які роботи пов`язані з господарською діяльністю проводяться на підставі річних та щомісячних планів робіт затверджених Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області. Оскільки саме Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області являється власником автомобільних доріг загального користування у Кіровоградській області. Підприємство проводить роботи по ремонту та експлуатації автомобільних доріг в межах фінансування і на підставі договорів підряду на будь-які види робіт. В даному випадку замовлення на ліквідацію перешкод в дорожньому русі на цій ділянці дороги від власника дороги не надходило, в планах виконання робіт ці роботи не передбачені та фінансування на проведення цих робіт не проводилось. Жодних доказів щодо спростування тверджень позивача з цього приводу, відповідачем не надано.

Відповідно до п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; тощо.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Таким чином, утримання автомобільних доріг Т-12-01; Т-12-03; Т-12-21, які перебувають у загальнодержавній власності, відноситься до компетенції Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області Державного агентства автомобільних доріг України, який є органом, який зобов`язаний забезпечувати безпечні умови руху та постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів і негайно усувати виявлені пошкодження. Викладене узгоджується з позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 08.05.2018 по справі №554/13464/15-ц (провадження №61-10383св18).

З аналізу вищезазначеного суд приходить до висновку, що позивач не є посадовою особою на яку покладено обов`язок щодо забезпечення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг загального користування державного значення, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги» відповідні обов`язки покладено саме на власника автодороги або відповідний державний орган.

Крім того суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого Законами України «Про Поліцію», «Про дорожній рух», ПДР України, КУпАП, наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 140 КУпАП, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Стаття 55 Конституції України зазначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частини 1, 3 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

З ст.252 КУпАП слідує, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

В той же час, будь-яких відомостей про те, чи були відібрані пояснення у позивача відповідачем під час розгляду справи оскаржувана постанова не містить. Також в ній не відображено чи були роз`яснені позивачеві будь-які права та порядок оскарження такого рішення в разі незгоди із ним позивачем.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також відповідно до принципу 6 Рекомендацій N R(91)1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77)31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Наведені ж позивачем обставини складання оскаржуваної постанови і її зміст свідчать про те, що відповідач не тільки формально підійшов до самого розгляду справи, оформлення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, але й не забезпечив головне завдання відповідного провадження всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Окремо суд акцентує увагу відповідача на тому, що процедура розгляду зазначеної категорії справ чітко встановлена КУпАП, зокрема, статтею ст.279, згідно з якою обов`язково особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, мають бути роз`яснені її права.

Відповідачем не долучено до справи доказів, які б свідчили про виконання ним цього обов`язку.

Відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини вчинення ймовірного правопорушення, хоча об`єктивно він мав таку можливість. Також відповідач не був позбавлений можливості відібрати навіть у позивача відповідні пояснення.

Надані відповідачем та досліджені судом докази на підтвердження заперечень щодо позову, а саме: копія вимоги (припису) від 18.04.2019 №114, копіяакта весняного комісійного огляду автомобільної дороги державного значення від 18.04.2019 з фотоматеріалами, не підтверджують наявність саме в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому аргументи відповідача у законності винесеної оскаржуваної постанови є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при складанні відповідачем постанови відносно позивача були допущенні процесуальні порушення прав останнього,відповідач не повністю встановив всі обставини справи при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого помилково дійшов до хибного висновку про вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.140, ст. ст.247, ст. 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст.8-9, 77,79, 241, 246, 247,250, 255, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області - Мирного Сергія Олександровича (вул.Віктора Чміленка, 41, м.Кропивницький, 25030), про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області - Мирного Сергія Олександровича, серії НК № 693901 від 18 квітня 2019 року стосовно притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять грн. 00 коп.) гривень, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного Бюджету України.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.В. Терещенко