Справа № 440/1150/19
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2019 р.Справа № 440/1150/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калитки О. М. ,

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року по справі № 440/1150/19

за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року задоволено адміністративний позов Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

З наведеного випливає, що звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

При цьому, слід враховувати, що наведені положення кореспондуються із приписами п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", згідно яких, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

З наведених положень Закону вбачається, що їх застосування підлягає виключно до осіб, рівень статків яких обмежений, з метою усунення для таких осіб перешкод фінансового характеру для доступу до правосуддя.

Із наявних в матеріалах справи копій документів не вбачається розмір річного доходу апелянта за попередній календарний рік від дати подання апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про необхідність здійснення постійних фінансових витрат на лікування, колегія суддів звертає увагу, що із наданих на підтвердження таких доводів доказів слідує, що апелянт проходила відповідне лікування у 2015-2016 роках. Разом з тим, апеляційну скаргу подано 25.06.2019.

Таким чином, апелянтом не надано доказів здійснення постійних фінансових витрат на лікування саме на період подання апеляційної скарги.

Крім того, слід відмітити, що наявність у апелянта хвороби та необхідність проведення лікування ще не є беззаперечною умовою для відстрочення сплати судового збору. Так, не виключена можливість, що така особа може або займатися господарською діяльністю та отримувати прибуток, або мати в своєму володінні, користуванні чи розпорядженні такі об`єкти матеріального світу (матеріальні або нематеріальні активи, в тому числі що надають прибуток), що вказують на достатньо заможній стан такої особи.

Враховуючи вищевказане, клопотання апелянта провідстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки суд позбавлений можливості беззаперечно переконатися у наявності незадовільного майнового стану апелянта щодо перевищення розміру судового збору 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік від дати подання відповідної апеляційної скарги.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст. 133, 143, 169, 298, 321, 325, 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис)Л.В. Мельнікова О.М. Калитка