Справа № 1.380.2019.002085
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.002085
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

представник позивача не прибув

представника відповідача Пасічник Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Реліквія» про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Львівській області.

Обставини справи:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства Реліквія, в якій міститься з вимога визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ЛВ1885/893/АВ/П від 09.04.2019 р. винесений Головним управлінням Держпраці у Львівській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 09.04.2019 року інспектором праці Головного управління Держпраці у Львівській області Кучмою М.І. винесено припис про усунення виявлених порушень №ЛВ1885/893/АВ/П від 09.04.2019, який одержаний позивачем 18.04.2019 року. Вказаним приписом керуючого санацією ПП «Реліквія» Марко А.Т. зобов`язано усунути виявлені в ході перевірки порушення. Зазначає, що при проведенні інспекційного відвідування відповідачем не надано копії наказу та направлення. Разом з поштовим відправленням, яке одержане позивачем 18.04.2019 року, що підтверджується копією конверта №127 та витягом з сайту Укрпошта, було одержано акт інспекційного відвідування №ЛВ1885/893/НД/АВ від 09.04.2019, де в розділі III описані виявлені порушення, котрі аналогічні припису. Вказує, що заперечення щодо вказаного акту подані позивачем відповідачу, проте, на момент подачі позову відповідь на них не одержана. Водночас зазначає, що в акті відсутнє посилання на наказ чи направлення, а також не визначений предмет інспекційного відвідування. Також зазначає, що відповідно до порядку №295 відповідач мав відрахувати строк для винесення припису з дати вручення акта інспекційного відвідування, тому винесення припису могло мати місце не раніше дати складення акту відмови від підпису якою має бути 23.04.2019 р. Позивач вважає, що припис винесено із порушенням процедури передбаченої Порядком № 295. Крім того, позивач заперечує, щодо виявлених перевіркою порушень. Зазначає, що відсутні порушення ч.1 ст.116 КЗпП України, оскільки працівник ОСОБА_1 , в день звільнення - 22.02.2019 p., спершу відмовився одержувати трудову книжку, наказ про звільнення №11 від 21.02.2019 р. та розрахункові кошти в сумі 1637,38 грн., що підтверджується Актом підтвердження відмови від отримання повного розрахунку при звільненні від 22.02.2019 р. Також зазначає, що відсутня вина підприємства, передбачена ч. 1 ст.117 КЗпП України, у нездійснені виплати в строк, котрий визначений ст.116 КЗпП. Водночас, зазначає, що згідно з відомостями на виплату готівки №48 від 25.02.2019 р. кошти в сумі 1637,38 грн були одержані Сисаком ОСОБА_2 . без жодних застережень в графі примітки. Вказує, що відсутні порушення ч.1 ст.47 КЗпП України, оскільки сам працівник відмовився одержувати трудову книжку та наказ про звільнення у день звільнення. Стверджує, що відсутність порушення ч.1 ст.38 КЗпП України, оскільки підставою для звільнення є заява працівника ОСОБА_1 , в якій просить звільнити з роботи з посади продавця за власним бажанням з 22.02.2019 p. Зазначає, якщо підприємство домовилось про звільнення з працівником «не за угодою сторін», а «за власним бажанням», то датою такого звільнення може бути будь-яка дата, як і дата написання заяви про звільнення, без прив`язки до двотижневого строку. Таким чином, вважає, що оскаржуваний припис прийнятий відповідачем протиправно та просить суд такий скасувати.

Представник відповідача проти позову заперечив, долучив до матеріалів справи відзив, в якому зазначено, що припис № ЛВ 1885/893/АВ/П від 09.04.2019 року відповідає критеріям доказування, що встановлені КАС України та винесений з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 295 (далі - Порядок № 295). Зокрема зазначає, що підприємство допустило посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до проведення інспекційного відвідування, про що свідчить надання на вимогу від 29.03.2019 копій документів, необхідних для проведення заходу державного контролю, отже відповідачем було надано копії наказу та направлення на проведення інспекційного відвідування. Також зазначає, що 09.04.2019 року було неможливо особистого вручити керівнику ПП «Реліквія» акт, оскільки надавши документи, останній не залишився для підписання акту, а тому, відповідно до вимог п.26 Порядку №295 10.04.2019 акт та припис надіслано рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення, і підтверджується поштовими квитанціями. Також зазначає, що відповідачем було надано відповідь на зауваження від 25.04.2019 вих. № 4406/5/04.4-09, які надіслано на юридичну адресу ПП «Реліквія» простим листом. Також зазначає, що з огляду на вимоги ч.2 ст.116 КЗпП України, де вказано, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Тобто, навіть, якщо оспорювалась сума, яка мала я бути виплачена працівникові Сисаку М.Ю., то ПП «Реліквія» 22.02.2019 (день його звільнення), мало би виплатити неоспорювану суму, а це було зроблено 25.02.2019. Таким чином, підприємством порушено вимоги ч. 1 ст. 117 КЗпП України, не нараховано середній заробіток за весь час затримки. Також зазначає, що підприємством порушено вимоги ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а саме: належно оформлена трудова книжка не видана працівникові у день звільнення, оскільки повідомлення від ПП «Реліквія» про необхідність одержання трудової книжки надіслано не в день звільнення - 22.02.2019, а 01.03.2019. Також підприємством порушено вимоги ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а саме: трудовий договір, укладений на невизначений строк, розривається працівником за наявності письмового попередження власника або уповноваженого ним органу не за два тижні. Виходячи наведене, відповідач стверджує, що інспектором було підставно описано вказані порушення в акті інспекційного відвідування та внесено припис про усунення виявлених порушень № ЛВ1885/893/АВ/П від 09.04.2019 р.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач при проведенні позапланової перевірки за зверненням фізичної особи, не надав відповідного положення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, що є самостійною підставою для визнання перевірки незаконною, а прийнятих на її підставі процесуальних документів протиправними. Також зазначає, що звернення фізичної особи про порушення фізичними особами-суб`єктами господарювання чи юридичними особами законодавства про працю та зайнятість населення, повинні бути обґрунтованими та завжди стосуватися порушень їх прав та інтересів, а не порушень прав та інтересів інших осіб.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 31.05.2018 провадження у даній справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 04.06.2019 у задоволенні заяви позивача про відвід судді Коморного О.І. в адміністративний справі № 1.380.2019.002085 - відмовлено.

Ухвалою суду від 31.05.2018 провадження у справі поновлено.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та представника відповідача, оцінив докази, які мають значення для справи та

встановив:

Відповідно до направлення №0721 від 29.03.2019 на проведення інспекційного відвідування у ПП «Реліквія» (а.с.37), на підставі наказу від 29.03.2019 р. № 0721-П (а.с.38), головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у Львівській області Тріль Іриною Богданівною, Климчук Наталією Анатоліївною, Мицаком Олександром Омеляновичем, Гуцолом Володимиром Тарасовичем, Кучмою Марією Ігорівною, Блажевською Роксоланою Богданівною, Гумен Вікторією Ігорівною, Веліахмедовим Борисом ОСОБА_3 , Бойко Галиною Володимирівною та інспектором праці Ракубовчук Світланою Богданівною, у зв`язку з неможливістю проведення інспекційного відвідування через відсутність документів ведення яких передбачено законодавством про працю, складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 29.03.2019 (а.с.40-42) і вимогу про надання документів №ЛВ1885/893/НД/ПД від 29.03.2019 (а.с.43-44), якою зобов`язано суб`єкт господарювання надати вказані документи до 08.04.2019.

Термін проведення інспекційного відвідування перенесено на 08.04-09.04.2019 згідно наказу №0734/1-П від 01.04.2019.(а.с.39)

08.04-09.04.2019 проведено інспекційне відвідування, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування № ЛВ1885/893/НД/АВ від 09.04.2019, яким зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме ч.1 ст.116 КЗпП України, ч.1 ст.117 КЗпП України, ч.1 ст.47 КЗпП України, ч.1 ст.38 КЗпП України. (а.с.14-16)

Також внесено припис про усунення виявлених порушень № ЛВ1885/893/АВ/П від 09.04.2019 р., де було надано строк до 24.04.2019 р. усунути виявлені порушення законодавства. (а.с.12-13)

Не погоджуючись з приписом відповідача про усунення виявлених порушень, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Кодексу законів про працю України державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі Положення № 96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Згідно з п. 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100, територіальним органом Держпраці на території Львівської області є Головне управління Держпраці у Львівській області.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області затвердженого наказом Держпраці від 22.06.2017 року № 75 (далі - Положення № 75) Управління є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

Згідно п.п. 1 п. 3 Положення № 75 завданням Управління є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення № 75 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю. У відповідності до п.п. 49 цього ж пункту, Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення № 96).

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу;

- неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю на час проведення перевірки визначав Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією, зокрема, ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.

В судовому засіданні представником відповідача долучено до матеріалів справи копію заяви фізичної особи від 07.03.2019 вх.№с-271, зі змісту якої з`ясовано, що працівнику при звільненні не виплатили заробітну плату та не видали трудової книжки. (а.с.82)

Відповідно до п. 9 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно приписів ст. 10 Закону України Про основні засади державного нагляду контролю) у сфері господарської діяльності суб`єкт господарювання має, зокрема, право перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу та, відповідно, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону, а також посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання) та з`ясовувала під час здійснення заходу державного нагляду (контролю) питання, інші ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу.

Судом встановлено з матеріалів справи, що інспекційне відвідування позивача проведене на підставі направлення №0721 від 29.03.2019 (а.с.37) та наказу від 29.03.2019 р. № 0721-П (а.с.38).

У разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Судом встановлено, що у зв`язку з неможливістю проведення інспекційного відвідування через відсутність документів ведення яких передбачено законодавством про працю, відповідачем складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 29.03.2019 (а.с.40-42) і вимогу про надання документів №ЛВ1885/893/НД/ПД від 29.03.2019 (а.с.43-44), якою зобов`язано суб`єкт господарювання надати вказані документи до 08.04.2019.

Термін проведення інспекційного відвідування перенесено на 08.04-09.04.2019 згідно наказу №0734/1-П від 01.04.2019.(а.с.39)

Пунктами 12, 16, 18 Порядку № 295 передбачено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

08.04-09.04.2019 проведено інспекційне відвідування, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування № ЛВ1885/893/НД/АВ від 09.04.2019, яким зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме ч.1 ст.116 КЗпП України, ч.1 ст.117 КЗпП України, ч.1 ст.47 КЗпП України, ч.1 ст.38 КЗпП України. (а.с.14-16)

Як встановлено судом, підприємство допустило посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до проведення інспекційного відвідування, про що свідчить надання на вимогу від 29.03.2019 копій документів, необхідних для проведення заходу державного контролю, що спростовує покликання позивача на відсутність та ненадання відповідачем посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно з п.19 та п.20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Відповідно до пункту 21 Порядку №295, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

За правилами пункту 26 Порядку №295 у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об`єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як встановлено судом з матеріалів справи 10.04.2019 відповідачем надіслано акт перевірки та припис рекомендованим листом та з повідомленням про вручення, що підтверджується копією конверту та квитанціями (а.с.17, 45), у зв`язку з неможливістю особистого вручення акта та припису в останній день інспекційного відвідування, що не спростовано позивачем жодними доказами.

Відповідно до пунктів 27, 29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Щодо наявності порушень зазначених в приписі, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З матеріалів справи встановлено, що заява на звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням датована 22.02.2019 (а.с. 13), наказ про звільнення №11 від 21.02.2019 (а.с.19).

Відповідно до табелю обліку робочого часу працівників за лютий 2019 року, встановлено, що останній робочий день ОСОБА_1 був 22.02.2019 (відпрацьовано 8 годин). (а.с.48)

Як встановлено судом з відомості № 48 від 25.02.2019р., виплати всіх сум, що належать ОСОБА_1 при звільненні, у якій проставлено підпис вищезазначеного працівника про отримання проведена лише 25.02.2019р. (а.с.20)

Суд погоджується з покликанням відповідача, що при звільненні ОСОБА_1 виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, не проведено до оплати в день звільнення, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 116 КЗпП України, норми якої містять положення, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Обґрунтування позивача про відмову ОСОБА_1 одержувати належні йому кошти в день звільнення, спростовується частиною 2 статті 116 КЗпП, де передбачено, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як встановлено з відомості на виплату готівки №48 від 25.02.2019 Сисаку було виплачено лише належні йому станом на 22.02.2019 кошти у сумі 1637,38 грн (згідно розрахунково-платіжної відомості за лютий 2019) без нарахування середнього заробітку за час затримки виплати цих коштів. (а.с.47)

Судом встановлено з матеріалів справи, що підприємством порушено вимоги ч. 1 ст. 117 КЗпП України (не нараховано середній заробіток за весь час затримки), а саме: у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 22.02.2019 року по 25.02.2019 року.

Відповідно до положень статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Судом встановлено з книги обліку руху трудових книжок, що навпроти прізвища працівника ОСОБА_1 не проставлено номеру наказу про звільнення та підпису вищезазначеного працівника про отримання ним трудової книжки. (а.с.51-53)

Судом встановлено, що позивач надсилав повідомлення від 25.02.2019 (поштовим зв`язком-квитанції від 01.03.2019), щодо необхідності з`явитися для отримання трудової книжки. (а.с.50)

Суд погоджується з позицією відповідача, що підприємством порушено вимоги ч. 1 ст. 47 КЗпП України, оскільки вказане повідомлення надіслано 01.03.2019, а не в день звільнення 22.02.2019 року.

Відповідно до положень статті 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

З огляду на наведене, та тим, що у матеріалах справи відсутні докази неможливості продовжувати працівником роботу, підприємство порушило вимоги ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а саме: трудовий договір, укладений на невизначений строк, розривається працівником за наявності письмового попередження власника або уповноваженого ним органу не за два тижні.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що інспектором праці підставно описано вказані порушення в акті інспекційного відвідування та внесено припис про усунення виявлених порушень № ЛВ1885/893/АВ/П від 09.04.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, належним чином довів правомірність своїх дій, а позивач не навів переконливих та нормативно обґрунтованих доказів про порушення чинного законодавства відповідачем та порушення його прав спірним рішенням, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 294, 295, КАС України, суд

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову Приватного підприємства «Реліквія» про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Львівській області - відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.07.2019 року.

Суддя Коморний О.І.