Справа № 1540/3457/18
Суддя: Буран В. М.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3457/18
Провадження № 2-а/496/6/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти 4 батальйону УПП в Одеській області лейтенанта поліції Шевченко О.Д., третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання протиправними дій та відшкодування збитків, завданих посадовою особою, -

В С Т А Н О В И В:

12.07.2018 року Позивач звернувся із даним позовом до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 року справу передано до Біляївського районного суду Одеської області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України (а.с. 2-3).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2018 р. справу передано на розгляд судді Горяєву І.М.

У зв`язку з відсторонення від здійснення правосуддя судді Горяєва І.М., повторним розподілом судова справа була розподілена судді Біляївського районного суду Одеської області Бурану В.М.

Ухвалою суду від 04.03.2019 року справу було прийняти до свого провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти 4 батальйону УПП в Одеській області лейтенанта поліції Шевченко О.Д., третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просить суд: визнання протиправними дій поліцейського УПП в Одеській області лейтенанта поліції Шевченко О.Д. щодо тимчасового затримання і доставки транспортного засобу SsangYong Kyron М200 ВЕ4715АТ на спеціальний майданчик, стягнення з поліцейського УПП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної його протиправними діями, які виразилася в оплаті послуг евакуації та послуг із зберігання транспортного засобу SsangYong Kyron М200 ВЕ4715АТ на спеціальному майданчику в сумі 1824 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять чотири гривні), витрат на паливо для переїзду від місця проживання до місця розгляду адміністративної справи суду та назад на протязі чотирьох судових засідань на суму 1592,9 грн та судового збору, стягнути з поліцейського УПП в Одеській області лейтенанта поліції Шевченко О.Д. на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, заподіяної його протиправними діями, які виразились в моральних стражданнях викликаних втручанням в особисте життя, обмеженням свободи пересування, а також порушення недоторканності ділової репутації у сумі 8000 грн. (а.с. 72-75)

В обґрунтування адміністративного позову Позивачем зазначено, що у відповідності п. 15.2 ПДР за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Таким чином, позивач на законних підставах, здійснив стоянку свого автомобіля біля правого краю проїзної частини, як можна правіше щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху, а відповідач у свою чергу, діючи за межами повноважень, в незаконний спосіб, без законної підстави та порушивши вимоги ч. 3 ст. 265-2 КУпАПта абз. третого п. 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання здійснив тимчасове затримання автомобіля, шляхом доставки його на спеціальний майданчик.

21.09.2018 року від Управління патрульної поліції в Одеській області, впорядку ст. 165 КАС України, надійшло пояснення на позов (а.с. 28-30), в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування зазначено, що позивач здійснив зупинку саме на тротуарі, що змусило інших учасників дорожнього руху, а саме пішоходів, виходити на проїзду частину дороги, що утворює небезпеку для дорожнього руху. Окрім того, позивачем не доведено факт заподіяння моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не зазначено з чого виходить позивач при оцінюванні заподіяної йому моральної шкоди.

У своїх заперечення на пояснення Управління патрульної поліції в Одеській області, позивач зазначив, що з фотодоказів долучених до пояснень, автомобіль позивача припарковано не на тротуарі безпосередньо, таким чином залишивши для пішоходів менше двої метрів для проходу, а правими колесами на тротуарі, про що видно з фотофіксації, яка не містить жодних замірів ширини проходу для пішоходів. Крім того, підписи свідків в Поясненнях від 05.07.2018 року не співпадають з підписами тих самих осіб в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.07.2018 року № 470353. (а.с.49-54).

Позивач у судове засідання з`явився, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

05.07.2018 року під час патрулювання екіпажу патрульної поліції, у складі інспекторів роти № 4 батальйону № 4 УПП в Одеській області ДПП Шевченко О ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , по вул. Приморській в м. Одесі, був виявлений автомобіль SsangYong Kyron М200 ВЕ4715АТ, припаркований на тротуарі, загальна ширина якого складає 2,30 м., залишивши для проходу пішоходів менше двох метрів, порушивши вимоги п. 15.10 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Позивач, виявивши відсутність свого авто, самостійно зателефонував та направився до підрозділу УПП в Одеській області ДПП за адресою: вул. Ак.Корольова, 5, м. Одеса, де 05.07.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч. 3 ст. 122 КУпАП в розмірі 510 грн. (а.с.9).

Вказана постанова позивачем не оскаржувалась. Факт порушення правил стоянки 10.15 в ПДР - на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м позивачем в позовній заяві та в судовому засіданні не заперечувався.

Позивач в обґрунтування позову посилався на той факт, що припаркований автомобіль не створював перешкод для руху пішоходів, а також на той факт, що автомобіль стояв на рівні із встановленими ліхтарями, а отже не займав пішохідної частини тротуару.

Вказаний довод позивача суд не вважає обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до постанови серії ЕАА № 470353 від 05.07.2018 року Позивач, здійснив зупинку на по вул. Приморська, 1, м. Одеса. Так, відповідно до пояснень лейтенанта патрульної поліції в Одеській області - Шевченко О.Д., складеного у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , автомобіль SsangYong Kyron М200 ВЕ4715АТ був припаркований у такий спосіб, що суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху, адже був припаркований безпосередньо на тротуарі (а.с. 28-36, 65).

Таким чином, ОСОБА_1 приборкувавши свій транспортний засіб, створив перешкоду для інших учасників дорожнього руху, а також створив загрозу безпеці дорожнього руху. Оскільки, залишив для проходу пішоходів менше 2-х метрів, порушувати вимоги п. 15.10 чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Від так, у відповідності ст. 265-2 КУпАП та акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу складеного від 05.07.2018 року о 11:00 годині, автомобіль був евакуйований на штрафний майданчик № 7 у м. Одесі (а.с.64).

Тому, ОСОБА_1 був змушений звернутись до директора ОФ ДП МВС України із заявою про повернення його транспортного засобу (а.с. 13) попередньо сплативши послуги евакуації та послуг із зберігання транспортного засобу SsangYong Kyron М200 ВЕ4715АТ на спеціальному майданчику в сумі 1824 грн, що підтверджено квитанцією на суму 1680,00 грн. № ПН2587 на ім`я ФОП ОСОБА_7 за послугу евакуації авто (а.с. 11) та квитанцією на суму 144,00 грн. № ПН2566 на ім`я ДП МВС України «ІНФОРМ-РЕСУРСИ» за зберігання авто (а.с.12).

Позивач вважає дії Відповідача протиправними і такими, що завдали йому шкоди, а тому звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи дії суб`єкта владних повноважень, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України «Про дорожній рух» .

Відповідно до ч. 2 cт. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно з п. 1 ч. 5 зазначеної статті, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 Правил встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 15.10.(в) ПДР забороняється зупинка на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 1.9 Правил встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 ста. 122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 cт 260 КУпАП, з метою припинення адміністративних правопорушень та для забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається тимчасове затримання транспортного засобу.

Відповідно до cт. 2652 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Відповідно до п. 2 порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1102 тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - п`ятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 1225, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 1321, 2061 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 2-1 Порядку за наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

За відсутності умов, зазначених в абзаці другому цього пункту, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом блокування за допомогою технічних пристроїв.

Випадки, коли розміщення транспортного засобу вважається таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 2654 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик (ч.3 ст.265-2 КУпАП).

Відповідно до п.1 розд. ХІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція №1395) тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Обов`язок щодо усунення перешкоди дорожньому руху та його безпеці лежить безпосередньо на водієві.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІІІ (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ч. 1 ст.23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на паливо для переїзду від місця проживання до місця розгляду адміністративної справи суду та назад на протязі чотирьох судових засідань на суму 1592,9 грн., то в цій частині суд відмовляє, так як позивачем не надано жодних доказів (квитанцій, чеків з заправочних станцій та інше) підтверджуючих данні витрати.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 8000 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач в обґрунтування завданої йому моральної шкоди у позові зазначає, що коли він повернувся до місця де залишив свій ТЗ і не знайшов його, він зазнав значне хвилювання. Також, вважає, що прибуття його до органу Національної поліції є втручанням в його особисте життя і заміною його на вирішення питання щодо повернення незаконно затриманого автомобіля, обмеженням свободи пересування до місця роботи у м. Києві, а також порушення недоторканості його ділової репутації в якості виконавчого директора Національної ліги транспортного бізнесу в результаті відмови від ряду запланованих заходів і зустрічей в м. Києві.

Так, статтею 56 Конституції України визначається, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до змісту положень пункту 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Суд звертає увагу, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних доказів, які підтвердили б спричинення протиправними діями відповідача йому моральних страждань та не наводить ніяких доказів з яких можна було б вважати дійсним спричинення такої моральної шкоди.

Окрім того, позивач не надає ґрунтовного пояснення визначення ним суми моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача на його користь.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 72 КАС України -доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, беручи до уваги, що сама постанова про накладання адміністративного стягнення не оскаржується, а це означає, що позивач свою провину визнав, факт порушення ним правил дорожнього руху встановлено, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відтак, суд в ході розгляду справи дійшов висновку, що дії поліцейського 4 роти 4 батальйону УПП в Одеській області лейтенанта поліції Шевченко О.Д. були вчинені з метою усунення порушення, вчиненого позивачем, а отже відповідають вимогам чинного законодавства та вчинені в межах наданих законом повноважень, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-73, 77, 139, 159, 241-246, 250-251. 293, 295-297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти 4 батальйону УПП в Одеській області лейтенанта поліції Шевченко О.Д., третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання протиправними дій та відшкодування збитків, завданих посадовою особою відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області в порядку, встановленому ст. ст. 293, 295-297 КАС України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 липня 2019 року.

Суддя Буран В.М.