Справа № 460/2934/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4579/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

представника відповідачів Юхименко Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові(в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу Головного управлінняДержавної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівне-етил» до Головного управлінняДержавної фіскальної служби у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Комшелюк Т.О.,

час ухвалення рішення - 14:37:27,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 22 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівне-етил» звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управлінняДержавної фіскальної служби у Рівненській області, Державної фіскальної служби України, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управлінняДержавної фіскальної служби у Рівненській області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 901378/40181768 від 31 серпня 2018 року; зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 4 від 21 серпня 2018 року на суму 648000,00 грн, в тому числі ПДВ 108000,00 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що продав ТОВ "Техбуд стейт" товар - розчинник органічний універсальний "РОУХІМ". Відповідно до умов договору купівлі-продажу № 1807-К-18 від 18 липня 2018 року надано ТОВ "Техбуд стейт" рахунок на попередню оплату за "Розчинник органічний універсальний "РОУХІМ" № 5 від 17 серпня 2018 року на загальну суму 648000,00 грн, в т.ч. 20% ПДВ - 108000,00 грн, який 17 серпня 2018 року був оплачений останнім, що підтверджується платіжним дорученням № 16 від 17 серпня 2018 року. Зазначає, що склав податкову накладну № 4 від 21 серпня 2018 року та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 22 серпня 2018 року отримано квитанцію про те, що документи прийнято, реєстрація зупинена, де було вказано, що відповідно до п. 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 21 серпня 2018 року № 4 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 3814 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп. 2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. 30 серпня 2018 року було надано письмові пояснення та копії документів на підтвердження факту постачання необхідних складових для виробництва "Роухім". Проте, 31 серпня 2018 року Головного управлінняДержавної фіскальної служби у Рівненській області прийняв рішення № 901378/40181768 про відмову в реєстрації ПН № 4 від 21 серпня 2018 року у зв`язку з наданням копій документів, які складені з порушенням законодавства та зазначено в додатковій інформації, про те, що відсутні розрахункові документи, банківські виписки про оплату придбання складових (зернових культур, ферментних препаратів, дріжджів) для виробництва розчинника органічного універсального РОУХІМ. Однак, не вказано в чому саме полягало порушення законодавства в складених документах.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управлінняДержавної фіскальної служби у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 31 серпня 2018 року № 901378/ 40181768 в повному обсязі. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівне-етил» від 21 серпня 2018 року № 4 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем надано контролюючому органу повідомлення щодо подачі документів з поясненнями, яких було цілком достатньо для прийняття комісією ГУ ДФС в Рівненській області рішення про реєстрацію ПН № 4 від 21 серпня 2018 року. Також, оскільки відповідачами будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем документів не висловлено, тому порушені права позивача підлягають захисту, як шляхом визнання протиправним спірного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, так і шляхом зобов`язання відповідача зареєструвати вказану вище податкову накладну.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управлінняДержавної фіскальної служби у Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що в оскаржуваному рішенні чітко зазначено, яких саме документів, визначених Порядком питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, не надано до повідомлень належних первинних документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено, а саме відсутні розрахункові документи, банківські виписки про оплату придбання складових(зернових культур, ферментних препаратів, дріжджів), для виробництва розчинника органічного універсального РОУХІМ.

В судовому засіданні представник відповідачів апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівне-етил" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 грудня 2015 року, є платником податку на додану вартість (індивідуальний податковий номер 29) та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДФС у Рівненській області. Одним із зареєстрованих видів діяльності позивача є виробництво інших основних органічних хімічних речовин (код КВЕД 20.14).

18 липня 2018 року між позивачем та ТОВ "Техбуд стейт" укладений договір купівлі-продажу № 1807-К-18, відповідно до якого позивач зобов`язується передати у власність ТОВ "Техбуд стейт" розчинник органічний універсальний "РОУХІМ", а останній зобов`язується прийняти та оплатити товар(а.с.15-17).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу № 1807-К-18 від 18 липня 2018 року, позивачем надано ТОВ "Техбуд стейт" рахунок на попередню оплату за "Розчинник органічний універсальний "РОУХІМ" № 5 від 17 серпня 2018 року на загальну суму 648000, 00 грн, в т.ч. 20% ПДВ - 108000, 00 грн, який 17 серпня 2018 року був оплачений останнім, що підтверджується платіжним дорученням № 16 від 17 серпня 2018 року(а.с.18-19).

Позивачем, відповідно до вимог податкового законодавства складено податкову накладну № 4 від 21 серпня 2018 року на загальну суму 648000,00 грн, в тому числі ПДВ 108000,00 грн та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних(а.с.20).

22 серпня 2018 року позивачем отримано квитанцію про те, що документи прийнято, реєстрація зупинена, де було вказано, що відповідно до п. 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 21.08.2018 року № 4 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 3814 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп. 2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. 30.08.2018 року позивачем були надані письмові пояснення та копії документів на підтвердження факту постачання необхідних складових для виробництва "Роухім"(а.с.20 зворот).

30 серпня 2018 року позивач подав повідомлення №3 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено(а.с.20а-38).

31 серпня 2018 року відповідач 1 прийняв рішення № 901378/40181768 про відмову в реєстрації ПН № 4 від 21 серпня 2018 року у зв`язку з наданням позивачем копій документів, які складені з порушенням законодавства та зазначено в додатковій інформації, про те, що відсутні розрахункові документи, банківські виписки про оплату придбання складових (зернових культур, ферментних препаратів, дріжджів) для виробництва розчинника органічного універсального "РОУХІМ"(а.с.39).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України змінена на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII (далі - Закон № 2245-VIII).

Пунктом сьомим Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2245-VIII Кабінету Міністрів України доручено до 1 березня 2018 року визначити порядок зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

21 лютого 2018 року на виконання вимог Закону № 2245-VIII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117); Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Окремими положеннями Порядку № 117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

На час виникнення спірних у цій справі правовідносин критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій були визначені листом Державної фіскальної служби України № 959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року за погодженням з Міністерством фінансів України від 22 березня 2018 року. Критерії погоджено за умови, що вони будуть переглянуті протягом місяця.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин та прийняття спірного у цій справі акта індивідуальної дії, хоча й набула чинності змінена редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у відповідності до вимог якої прийнято Порядок № 117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості платника податку, критеріїв ризиковості здійснення операцій. Відповідні критерії у період, що аналізується, визначалися листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18.

Цей акт, визначав критерії ризиковості та передбачав необхідність подання різних за своїм переліком документів, необхідних для підтвердження господарської операції з метою подальшої реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та позовної заяви, колегія суддів враховує, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а, відтак, не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи із системного тлумачення норм права, наведених вище, колегія суддів вважає, що наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішення, законність якого повинна бути перевірена судом.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставним зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідного рішення Комісії, адже у квитанції № 1 від 22 серпня 2018 року вказано, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 21 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, які не погоджені Міністерством фінансів України.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 02 квітня 2019 року в справі № 822/1878/18.

Зі змісту квитанції № 1 від 22 серпня 2018 року слідує, що контролюючим органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16. статті 201 ПК України, не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Колегія суддів зазначає, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання на реєстрацію податкової накладної, напряму залежить від чіткого формулювання фіскальним органом позиції про те, під який саме критерій (ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій підпадає платник податку.

Нечітке формулювання органом ДФС у квитанції № 1 від 22 серпня 2018 року підстав для зупинення реєстрації ПН № 4 від 21 серпня 2018 року, а саме, з вказівкою про те, що ПН відповідає вимогам пп. 2.1 п. 2 "Критеріїв ризиковості платника податку", зумовило необхідність подання позивачем не лише документів щодо виконання договору купівлі-продажу ТМЦ, а й документів, які підтверджують придбання складових для виробництва розчинника органічного "Роухім".

Пунктом 14 Порядку №117 передбачено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Однак, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не означає, що платник податку повинен подати абсолютно всі, зазначені у ньому документи. Навпаки, зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій.

Даний перелік є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту 187.1 статті 187 ПК України.

Згідно із п. 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

З матеріалів справи слідує, що позивачем надано контролюючому органу повідомлення щодо подачі документів з поясненнями, яких було цілком достатньо для прийняття комісією ГУ ДФС в Рівненській області рішення про реєстрацію ПН № 4 від 21 серпня 2018 року.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем пояснення та/або копії документів на підтвердження реальності господарської діяльності, є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Однак, в рішенні № 901378/40181768 від 31 серпня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 21 серпня 2018 року зазначено, що позивачем надано копії документів складені з порушенням законодавства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що не можуть вважатись слушними твердження податкового органу про ненадання платником податків певних документів чи встановлення недоліків в них, на тій підставі, що такі документи при надісланні повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, не витребовувались податковим органом.

Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності зупинення реєстрації податкової накладної товариства та протиправності рішення податкового органу від 31 серпня 2018 року № 901378/40181768 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 4 від 21 серпня 2018 року, слід зазначити, що, відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас, відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, оскільки рішення про відмову у реєстрації податкової накладної підлягає скасуванню, то, відповідно, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 та ч. 2 ст. 245 КАС України, підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201, пункту 201.10 статті 201 ПК України, пунктів 19, 20 Порядку № 1246, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині зобов`язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 4 від 21 серпня 2018 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівне-етил".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 16 квітня 2019 року в справі № 826/10649/17.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управлінняДержавної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 460/2934/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін