Справа № 826/15113/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

08 липня 2019 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Ключкович В.Ю., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.03.2019 р. у справі за позовом ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» до Державної фіскальної служби України, треті особи: ПАТ «НАК «Надра України», ДП «НАК «Надра України» «Український геологічний науково-виробничий центр», ДП «НАК «Надра України» «Західукргеологія», про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.03.2019 р. позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державна фіскальна служба України звернулась 22.04.2019 р. (що підтверджується відбитком штампу суду першої інстанції), з апеляційною скаргою вперше.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 р. апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору у розмірі 13 215 грн. та надано 10-ти денний строк на усунення цих недоліків, який обраховується з наступного дня з моменту її вручення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019 р. апеляційну скаргу повернено заявнику у зв`язку із тим, що ним не було усунено недоліки апеляційної скарги, а саме: не сплачено судовий збір у розмірі 13 215 грн., у встановлений ухвалою суду від 24.04.2019 р. строк.

24.06.2019 р. (що підтверджується відбитком штампу суду першої інстанції) Державна фіскальна служба України повторно звернулась з апеляційною скаргою, додавши при цьому доказ сплати судового збору у розмірі 13 215 грн., а саме: оригінал платіжного доручення від 10.06.2019 р. у розмірі 13 215 грн.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення було ухвалено 11.03.2019 р., копію оскаржуваного рішення апелянт отримав 21.03.2019 р. (а.с. 143), ухвалою Шостого ААС від 24.04.2019 р. його апеляційну скаргу було залишено без руху (а.с. 206-207), ухвалою Шостого ААС від 27.05.2019 р. її було повернено у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк (а.с. 210), в той час як недоліки апеляційної скарги апелянт усунув 10.06.2019 р. (платіжне доручення від 10.06.2019 р. № 1464), а звернувся з повторною апеляційною скаргою 24.06.2019 р.

Таким чином, апелянт, будучи вже повідомленим про підстави залишення його апеляційної скарги без руху (ухвала Шостого ААС від 24.04.2019 р.) та підстави її повернення (ухвала Шостого ААС від 27.05.2019 р.), звернувся повторно вже з приведеною до вимог чинного законодавства апеляційною скаргою лише 24.06.2019 р., тобто - через 3 місяці з моменту отримання копії оскаржуваного рішення (21.03.2019 р.), та майже через місяць після повернення його первинної апеляційної скарги (27.05.2019 р.) та через 2 тижні з моменту сплати судового збору, відсутність доказів чого перешкоджала відкриттю апеляційного провадження при зверненні з первинною апеляційною скаргою (оригінал платіжного доручення від 10.06.2019 р. № 1464).

Враховуючи вищевикладене, апелянтом суттєво пропущено 30-денний строк на апеляційне оскарження, а підстав, визначених ч. 2 ст. 295 КАС України для його поновлення - в даному випадку не вбачається.

Відповідно до ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційного оскарження визнані судом неповажними.

В той же час, згідно із ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків визначених частиною 2 ст. 299 цього Кодексу.

Разом із апеляційною скаргою скаржник заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване: - відсутністю можливості сплати судового збору при зверненні з апеляційною скаргою вперше, оскільки операції по його рахункам було зупинено на той момент; - посиланням на вчасне звернення з апеляційною скаргою вперше; - об`єктивною неможливістю виконання вимог ст. 295 КАС України при повторному зверненні з апеляційною скаргою; - відсутністю в КАС України норм, які б встановлювали строки на повторне звернення з апеляційною скаргою.

Оцінивши доводи клопотання, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки апелянтом не наведено жодних істотних причин, які об`єктивно (через незалежні від нього обставини) перешкоджали його вчасному зверненню з апеляційною скаргою та свідчили б на користь наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, всупереч тому, що воно в силу ч. 2 ст. 255 КАС України вже набрало законної сили (після повернення апеляційної скарги), та всупереч принципу правової визначеності.

Відсутність коштів у суб`єкта владних повноважень коштів на сплату судового збору не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.11.2018 р. у справі 804/958/17, від 17.10.2018 р. у справі № 808/2282/15, від 01.10.2018 р. у справі № 813/4076/15, від 20.04.2018 р. у справі № 822/2337/17, від 17.10.2018 р. у справі № 810/1802/17, від 02.10.2018 р. у справі № 805/3544/17-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді вищевказаного клопотання апелянта.

Крім того, колегія суддів також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких, держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

При цьому, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також суд зазначає, що саме лише посилання апелянта на неможливість дотримання встановленого КАС України порядку подання апеляційних скарг при повторному зверненні з апеляційною скаргою та на недосконалість законодавства без наведення реальних фактів, які об`єктивно перешкоджали йому звернутися з апеляційною скаргою в межах строку, визначеного цим Кодексом, та пояснювали б причини його зволікання із таким зверненням вже після винесення ухвали про залишення його первинної апеляційної скарги без руху, якою було роз`яснено порядок приведення її до вимог чинного законодавства, та після її повернення ухвалою суду від 27.05.2019 р., також не може бути розцінено судом як обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Крім цього, статтею 295 КАС України чітко встановлено вихідну дату, з якої слід обрахувати строк, в межах якого особа може звернутись з апеляційної скаргою в кожному випадку («з моменту проголошення», «складення повного тексту», «з дня вручення повного рішення»), і дана норма не містить будь-яких застережень в цій частині щодо випадків повторного звернення з апеляційною скаргою.

Враховуючи вищевикладене, оскільки апеляційна скарга подана до Шостого апеляційного адміністративного суду з пропуском 30-ти денного строку на апеляційне оскарження, а апелянт не надає жодних належних обґрунтувань поважності пропуску строку для подачі апеляційної скарги, це є перешкодою в прийнятті її до провадження суду апеляційної інстанції, а тому вона підлягає залишенню без руху, а апелянту необхідно надати строк для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку.

Керуючись ст.ст. 169, 296, 298 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити апелянту, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У разі неусунення недоліків у вищезазначений строк, до апеляційної скарги будуть застосовані наслідки визначені п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач В.Ю. Ключкович