Справа № 802/4002/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2019 року

Київ

справа №802/4002/15-а

адміністративне провадження №К/9901/14637/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І., -

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа Фонду, Фонд, Банк відповідно) на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Граб Л.С., суддів: Боровицького О.А., Сапальової Т.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними договору № 1924 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" у гривнях від 10 грудня 2014 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), та транзакцій (операцій) по перерахуванню коштів на поточний (картковий) рахунок відкритий на виконання вказаного договору; зобов`язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1 стосовно зміни розміру належної йому суми та збільшити її на 194 189,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 29 грудня 2015 року відмовив у задоволенні позову.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив, що внаслідок розміщення грошей приватного сільськогосподарського підприємства «Поділля-Агро» (далі - ПСП «Поділля-Агро») на рахунку позивача, шляхом їх поділу, створено перевагу третій особі перед іншими добросовісними вкладниками банку шляхом виплати на користь вказаної юридичної особи через третіх осіб, зокрема через позивача всієї суми з бюджетних коштів Фонду, що, в першу чергу, призводить до збільшення витрат Фонду без будь-яких законних підстав. Тобто, дані обставини свідчать про нікчемність вказаних операцій відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 4452-VІ), про що вказано в повідомленні відповідача.

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 25 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нову постанову про задоволення позову. Визнав дії Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору № 1924 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" у гривнях від 10 грудня 2014 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), та транзакцій (операцій) по перерахуванню коштів на поточний (картковий) рахунок відкритий на виконання вказаного договору - протиправними. Зобов`язав Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1 стосовно зміни розміру належної йому суми та збільшити її на 194 189,00 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що відповідачем не наведено, а судом першої інстанції не встановлено підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу від 05 грудня 2014 року № 6182 укладеного між позивачем та Банком.

Крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Згідно з частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

24 березня 2016 року Уповноважена особа Фонду звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції залишив без належної оцінки обставину перерахування коштів на рахунок позивача з рахунку ПСП «Поділля-Агро», здійснену з метою отримання коштів не в порядку черговості від Банку (сьома черга, частина четверта статті 52 Закону № 4452-VІ), а за рахунок коштів Фонду, тобто внаслідок вчинення таких правочинів надається перевага одному кредитору, розмір коштів якого перевищує граничну суму відшкодування.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 березня 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Фонду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Рибачук А.І., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

09 грудня 2014 року між ПСП "Поділля-Агро" та ОСОБА_1 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 39, за умовами якого перший надає поворотну фінансову допомогу ОСОБА_1 в національній валюті України в межах суми 200 000 грн, яку відповідно до пункту 3.1 договору, позичальник зобов`язується повернути до 28 лютого 2015 року.

Цього ж дня (09 грудня 2014 року) ОСОБА_1 та Банк уклали договір № 003-01635-091214, згідно з яким банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривнях, на який того ж дня від ПСП "Поділля-Агро" перераховано кошти в сумі 200 000 грн.

10 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та Банком укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" № 1924 у гривнях, за умовами якого відсоткова ставка на суму вкладу складає 21,5 % річних. Термін дії договору визначений по 09 січня 2015 року. Враховуючи укладання вказаного договору, зарахування вкладу у розмірі 200 000 грн здійснено з поточного рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 на депозитний.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних» Банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року № 51, зі змінами, внесеними рішенням від 08 квітня 2015 року № 71, з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на шість місяців з 03 березня по 02 вересня 2015 року включно.

За положеннями пунктів 1, 2 рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта банк" та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації банку з 05 жовтня 2015 року та призначено Уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, якому делеговано всі повноваження ліквідатора Банку, визначені статтями 37, 38, 47-51 Закону № 4452-VІ, на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

29 вересня 2015 року Тимчасова адміністрація Банку листом № 9294/92 повідомила ОСОБА_1 про нікчемність операції від 10 грудня 2014 року по перерахуванню коштів у сумі 200 000 грн на поточний (картковий) рахунок та договору від 09 грудня 2014 року № 39 згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VІ.

З 08 жовтня 2015 року Фонд розпочав виплату вкладникам Банку коштів за депозитними вкладами за рахунок бюджетних коштів та 04 листопада 2015 року на підставі поданої ОСОБА_1 заяви, йому виплачено кошти в сумі 5811 грн (відсотки за депозитом).

Не погоджуючись з рішенням відповідача про визнання договору і транзакції нікчемними та, відповідно, невідшкодування всієї суми вкладу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 04 липня 2018 року (справа № 819/353/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу уповноваженої особи Фонду у частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку (у тому числі в господарських судах). За таких обставин, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС, у редакції чинній до 15 грудня 2017 року). На сьогодні аналогічна норма міститься у пункті 1 частини першої статті 238 КАС.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин зазначила, що відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) на відповідному банківському рахунку розміщено 8000 доларів США строком до 22 січня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації.

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Отже, у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Ці висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій Уповноваженої особи Фонду щодо відмови включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та визнання договору банківського вкладу (депозиту) нікчемним, при цьому, судами встановлено, що укладення договору банківського вкладу (депозиту) та зарахування коштів на рахунок Банку відбулись до початку віднесення Банку до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року), тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зобов`язав Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, проте у частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним договору банківського вкладу рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа в цій частині - закриттю.

У решті рішення суду апеляційної інстанції - стосовно задоволення вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у Банку за рахунок Фонду, слід залишити без змін.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у частині визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо визнання нікчемним договору № 1924 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" у гривнях від 10 грудня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), та транзакцій (операцій) по перерахуванню коштів на поточний (картковий) рахунок відкритий на виконання вказаного договору скасувати, а справу в цій частині - закрити.

У решті рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук