Справа № 420/193/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 420/193/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свида Л. І.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

10 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови П`ятого апеляційного адміністративного суду Джабурія Олександра Валентиновича про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді, зобов`язання надати належну відповідь,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Голови П`ятого апеляційного адміністративного суду Джабурія О.В. про визнання протиправною бездіяльності Голови П`ятого апеляційного адміністративного суду Джабурія О.В. щодо ненадання відповіді, зобов`язання Голови П`ятого апеляційного адміністративного суду Джабурія О.В. надати належну відповідь.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки вказані в ухвалі суду від 18 січня 2019 року.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного cуду від 18 січня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та вказаний позов залишено без руху, позивачу наданий термін для усунення недоліків шляхом оформлення та направлення до Одеського окружного адміністративного суду позивачем позовної заяви у відповідність до ст.ст. 160, 161 КАС України, із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта позивачки, повного ім`я відповідача, надання доказів в обґрунтування позовних вимог або зазначення причин неможливості надання вказаних доказів, надання копії адміністративного позову з додатками (за їх наявності) для відповідача, зазначення власного письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, надання доказів сплати судового збору або докази звільнення від його сплати у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

21 січня 2019 року позивач отримала копію ухвали про необхідність усунення недоліків позовної заяви від 18 січня 2019 року.

На виконання ухвали суду від 18 січня 2019 року позивач надала до суду ксерокопію заяви від 24 січня 2019 року, в якій зазначила, що не звільнення її від сплати судового збору унеможливлює виправлення інших недоліків.

В заяві позивач просила суд вважати заяву прийнятною, звільнити її від сплати судового збору, надавши додатковий час для усунення недоліків (лише за умов звільнення від сплати судового збору) та витребувати докази у відповідача.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на виконання вимог ухвали від 18.01.2019 року не усунула недоліки позовної заяви, а відтак згідно п.1 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява підлягає поверненню.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати ухвалу з мотивів порушення судом норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не досліджено всіх доказів по справі щодо неможливості сплати судового збору.

Апелянт зазначає, що державні органи сплачують судовий збір за рахунок державного бюджету, а вона змушена сплачувати за його власний кошт, отримуючи пенсію в сумі 2082 грн, яка не дорахована через несплату внесків ДОН ООДА. Суд першої інстанції не витребував довідку від ДОН ООДА про те, що вона з 30.05.2016 не отримує заробітну плату, не зважаючи на те, що позивачка самостійно отримати таку довідку не може.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, ухвали суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтям 160,161,172 цього Кодексу, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), чи немає інших підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Судова колегія, дослідивши заяву ОСОБА_1 , подану на виконання ухвали суду від 18 січня 2019 року вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що наведені у заяві підстави є необґрунтованими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, які встановлюють викладені у заяві обставини.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про судовий збір" закріплено право суду з огляду на майновий стан сторони своєю ухвалою зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати з підстав, зазначених у частині першій цієї статті.

Вказана норма кореспондується з нормою ч.1 ст.133 КАС України, згідно якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Також, згідно ч.ч. 1,2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому, ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене вище, особа, яка подає клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи та в підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, заява про усунення недоліків, зокрема мотивована тим, що ОСОБА_1 не має можливості самостійно подати докази складного матеріального становища, тому просить суд витребувати такі докази від роботодавця.

В той же час, позивачем не надано жодного доказу, що останньою вживались будь-які заходи на отримання таких відомостей, а їй було відмовлено в їх наданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що наведені у заяві про усунення недоліків підстави є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, які встановлюють викладені у заяві обставини.

Одночасно, колегія суддів враховує, що маючи намір добросовісної реалізації належного права на перегляд своєї справи, сторона повинна забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справі "Меньшакова проти України" (Заява №377/02) у п.52 "Суд повторює, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі "право на суд", яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на "розгляд" спору судом (Рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)".

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що позивачу в повній мірі була надана можливість реалізувати своє право на звернення до суду.

Крім того, позивач не усунула решти виявлених недоліків позовної заяви, які були вказані в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року.

Таким чином, позивачем не виконано вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року та не усунуто недоліків позовної заяви.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивачем не усунуто недоліків позовної заяви у строк встановлений судом, які вказані в ухвалі від 18.01.2019 року, суд першої інстанції правомірно повернув позовну заяву, згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 липня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.