Справа № 805/2683/15-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 р. Справа№805/2683/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Управління Державної казначейської служби України в Подільському районі м. Києва (місцезнаходження: вул. Межигірська, 25, м. Київ, 04071; ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 06 липня 2015 року звернувся до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України в Подільському районі м. Києва про зобов`язання виконати виконавчий лист, виданий 12.09.2013 року Ворошиловським районним судом м. Донецька по справі №255/1067/13-ц.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 серпня 2014 року нею був поданий для виконання виконавчий лист, виданий 12.09.2013 року Ворошиловським районним судом м. Донецька по справі 255/1067/13-ц, про стягнення з державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 74 616,19 грн.

21 жовтня 2014 року Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві повідомило про направлення виконавчого листа до управління ДКСУ в Подільському районі м. Києва, а 29 жовтня 2014 року Управління ДКСУ в Подільському районі м. Києва повідомило про повернення виконавчого листа позивачці без виконання на підставі ч.4 п.п. 1 п. 9 Постанови КМУ № 845 від 03.08.2011 року.

Вважає повернення документів незаконним, таким, що порушує п.2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач надав суду відзив, відповідно до якого зазначає, що вказаний виконавчий лист виданий 12.09.2013 року про стягнення з Донецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь ОСОБА_1 на загальну суму 74 616,19 грн., тобто, зазначений виконавчий лист передбачав стягнення коштів з двох відповідачів самостійних юридичних осіб.

Зазначає, що виконавчий лист не містив інформацію щодо частин, в яких рішення стосується кожного з відповідачів і не зазначено, що обов`язок чи право є солідарним, та керуючись пп.6 п. 1 ч. 9 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень пор стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», управління Казначейства 29.1-.2014 року за № 26-03-10/813 повернуло виконавчий документ стягувачеві без виконання, зазначивши, що після усунення обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду, стягував має право повторно звернутись до органів Казначейства з заявою пор виконання вищезазначеного рішення суду.

Зазначає, що позивач не усунула обставини, що унеможливлюють виконання рішення, проте кілька разів зверталась до управління відповідача з аналогічними заявами.

За таких обставин, з причини не усунення вказаних недоліків позивачем, судове рішення не підлягає виконанню, а позов - задоволенню..

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України в Подільському районі м. Києва про зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2018 року, адміністративну справу направлено до суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду 04 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху.

05 березня 2019 року ухвалою відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20 березня 2019 року.

20 березня 2019 року відкладено розгляд справи на 17 квітня 2019 року.

Ухвалою суду 17 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, ухвалою суду розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження у межах строків, визначених Кодексу адміністративного судочинства України для розгляду справи.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 31 січня 2019 року, визначено головуючим по справі суддю Зеленова А.С., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям від 20 травня 2019 року здійснено розподіл справи № 805/2683/15-а, справу передано до провадження судді Арестовій Л.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду 20 травня 2019 року прийнято до провадження адміністративну справу суддею Арестовою Л.В. Справу ухвалено розглядати спочатку, призначено підготовче судове засідання на 29 травня 2019 року.

29 травня 2019 року відкладено розгляд справи на 13 червня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

13 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 липня 2019 року.

Представники сторін до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

18 червня 2019 року представник відповідача через відділ документообігу та архівної роботи суду надав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, суд перейшов до розглянути справи в порядку письмового провадження 10 липня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності судом встановлено наступне.

23 серпня 2013 року рішенням Апеляційного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про стягнення суми компенсації відсоткової ставки за кредитом на придбання житла задоволено.

Стягнуто з Донецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фнд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь ОСОБА_1 компенсацію відсоткової ставки за кредитом на придбання житла за період з 28 грудня 2005 року по 01 квітня 2010 року в розмірі 73 513,03 гривень, що відповідає за офіційним курсом Національного Банку України станом на 23 серпня 2013 року 9 200,63 доларів США, судові витрати в розмірі 1 103,16 гривень.

12 вересня 2013 року на виконання рішення суду видано ОСОБА_1 виконавчий лист по справі № 255/1067/13-ц, яким стягнуто з Донецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь ОСОБА_1 компенсацію відсоткової ставки за кредитом на придбання житла за період з 28 грудня 2005 року по 01 квітня 2010 року в розмірі 73 513,03 грн., що відповідає за офіційним курсом Національного банку станом на 23 серпня 2013 року 9 200,63 доларів США, судові витрати в розмірі 1 103,16 грн., а всього 74 616,19 гривень.

17 червня 2016 року Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва подало до Апеляційного суду Донецької області заяву про роз`яснення виконавчого листа Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12.09.2013 року по справі № 255/1067/13-ц, а саме: яка сума підлягає стягненню з Донецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», яку було повернуто 27.07.2016 року без розгляду.

Позивач 06 серпня 2014 року звернулась до управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва з заявою, якою просила виконати виконавчий лист по справі № 255/1067/13-ц.

Листом Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві 26 серпня 2014 року № 05-08/2396-12302 вказано, що підставою для відкладення безспірного списання коштів стало неможливість його виконання, та запропоновано позивачу надати Головному управління Казначейства оригінал другого виконавчого листа по справі № 2/25/867/2013 року, де боржником зазначено Управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та додатками із зазначенням боржника, з якого потрібно стягнути кошти та банківськими реквізитами рахунку, на який слід перерахувати кошти.

Надалі, листом Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 21 жовтня 2014 року № 05-08/2855-15679 вказано, що виконавчий лист Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12.09.2013 року був направлений разом із заявою до Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва.

Надалі, листом від 29 жовтня 2014 року № 26-03-10/813, управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва повернуло виконавчий документ ОСОБА_1 , та повідомило, що виконання неможливо, оскільки в виконавчому листі не зазначено в якій частині рішення стосується кожного з відповідачів і не зазначено що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Додатково повідомлено, що після уточнення обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду позивач має право повторно звернутись до органів Казначейства з заявою про виконання рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька по справі № 255/1067/13-ц.

Аналогічного змісту пояснення викладені Управлінням державної казначейської служби України в Подільському районі у листі № 26-01-13/885 від 25 жовтня 2016 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 п. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року № 215, одним із основних завдань Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до ч. 3 п. 4 Положення, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Зазначене дублюється ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм стягнення (безспірного списання) коштів з рахунків боржника у разі прийняття рішення про стягнення коштів визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 року № 845.

Відповідно до п. 6 вказаного порядку № 845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягував подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка, прізвища та імені, по батькові власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові, адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку,квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення; оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Відповідно до ст. 266 Цивільного Процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно пп.1 п. 9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає документ стягувачеві у разі, коли: виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з Порядком № 845 органи Державної казначейської служби не наділені повноваженнями щодо самостійного визначення суми грошових коштів, яка підлягає стягненню з кожного з боржників, зазначених у виконавчому документі.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що у виконавчому листі по справі № 255/1067/13-ц, виданому 12.09.2013 року Ворошиловським районним судом м. Донецька, чітко не визначено, в якій частині рішення стосується кожного боржників, тобто,не зазначено які саме суми підлягають стягненню з кожного з боржників, чи вони несуть обов`язок по сплаті солідарно.

Відповідно до положень ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Суд констатує, що 17 червня 2016 року Управління Державної казначейської служби України у м. Києві подало до Апеляційного суду Донецької області заяву про роз`яснення виконавчого листа Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12.09.2013 року по справі № 255/1067/13-ц, а саме: яка сума підлягає стягненню з Донецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», яку було повернуто 27.07.2016 року без розгляду, у зв`язку з тим, що згідно ст. 221 ЦПК України (у редакції, чинної, на день звернення до суду з відповідною заявою) Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва чи Управління Державної казначейської служби України у м. Києві не є суб`єктом, якому процесуальним законодавством надано право на звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення.

Тобто, відповідач вжив всіх можливих заходів для виконання рішення суду.

Суд зазначає, що станом на день вирішення справи по суті суду не надано жодних доказів звернення позивача до суду з відповідною заявою про роз`яснення судового рішення, на підставі якого було б роз`яснено, в який частині підлягає стягненню сума коштів з кожного з боржників окремо.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У ч. 5 ст. 353 КАС України, якою визначено підстави для скасування судових рішень з направленням справи для продовження розгляду або на новий розгляд, закріплено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Управління Державної казначейської служби України в Подільському районі м. Києва (місцезнаходження: вул. Межигірська, 25, м. Київ, 04071; ) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 липня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова