Справа № 826/15600/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2019 року

Київ

справа №826/15600/15

адміністративне провадження №К/9901/4026/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В., Кучми А.Ю. у справі № 826/15600/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк" Шевченка Олександра Володимировича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Луньо Іллі Вікторовича, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк" Шевченка О.В. (надалі по тексту - відповідач, Уповноважена особа) щодо нікчемності правочинів, а саме: договору від 16 червня 2014 року №ДФО-01-181352, укладеного з ОСОБА_2 на користь третьої особи - ОСОБА_1 , додаткового договору від 16 червня 2014 року №1, укладеного з ОСОБА_1 ; транзакції від 16 червня 2014 року №4840 на суму 15 000,00 доларів США;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Луньо І.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року скасовано, та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи щодо нікчемності правочину договору від 16 червня 2014 року №ДФО-01-181352, укладеного з ОСОБА_2 на користь третьої особи -, додаткового договору від 16 червня 2014 року №1, укладеного з ОСОБА_1 ; транзакції від 16 червня 2014 року №4840 на суму 15000,00 доларів США.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Луньо І.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що укладені із банком правочини щодо відкриття рахунку на користь іншої особи та додаткової угоди є нікчемними у відповідності до положень пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Переваги від укладення договору банківського вкладу полягають в можливості отримання за рахунок позивача суми відшкодування більшої, ніж передбачено законом, а також отриманні платником - ініціатором перерахунку коштів, як кредитором, грошових коштів позачергово та раніше за інших кредиторів банку. Вказує, що кошти позивачем безпосередньо не вносилися, а надійшли з іншого рахунку.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Дослідивши доводи касаційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи встановлено, що ПАТ "АКТИВ-БАНК" (банк) та ОСОБА_2 (вкладник), який відкриває депозитний рахунок на користь ОСОБА_1 (третя особа), укладено договір №ДФО-01-181352 строкового вкладу "Актив прибутковий" від 16 червня 2014 року, відповідно до якого банк відкриває депозитний рахунок № НОМЕР_1 та приймає на нього грошові кошти у сумі 15 000,00 доларів США на строк до 16 липня 2014 року.

Згідно з додатковим договором №1 від 16 червня 2014 року до договору №ДФО-01-181356 строкового вкладу "Актив прибутковий" від 16 червня 2014 року, укладеної між ПАТ "АКТИВ-БАНК" та ОСОБА_1 , з дати підписання цього додаткового договору ОСОБА_1 набуває право на вклад за основним договором та вважається вкладником банку.

Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті №6 від 16 червня 2014 року на вкладний рахунок позивача залучено кошти у розмірі 15 000,00 доларів США.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 вересня 2014 року № 545 "Про віднесення ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 вересня 2014 р. ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК", згідно з яким з 03 вересня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК".

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року №838 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24 грудня 2014 року №158 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка О.В. строком на 1 рік з 24 грудня 2014 року по 23 грудня 2015 року включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що 14 листопада 2014 року ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 03 вересня 2014 року включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи ПАБ АБ "УКРГАЗБАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 30 вересня 2015 року №179 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Луньо І.В. з 01 жовтня 2015 року.

Дізнавшись про свою відсутність в переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи та Фонду з проханням роз`яснити про причини такого не включення.

На звернення позивача Уповноважена особа надіслала повідомлення від 24 лютого 2015 року №545/03-4 про те, що договір від 16 червня 2014 року №ДФО-01-181352, укладений з ОСОБА_2 на користь третьої особи - ОСОБА_1 ; додатковий договір від 16 червня 2014 року №1, укладений з ОСОБА_1 , та транзакція від 16 червня 2014 року №44840 на суму 15 000,00 доларів США визнані нікчемними, у зв`язку із тим, що Постановою Правління Національного Банку України від 12 червня 2014 року №349/БТ віднесено ПАТ "Комерційний банк "АКТИВ-БАНК" до категорій проблемних та встановлені обмеження в його діяльності, зокрема: щодо зупинення здійснення операцій в частині залучення коштів у вклади від фізичних осіб.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір банківського вкладу, а також операція з внесення коштів на відкритий за ним рахунок, були вчинені у період визнання бланку проблемним, а також з того, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при не включенні позивача до переліку вкладників.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності покликання Уповноваженої особи на нікчемність правочинів на підставі п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, тобто у зв`язку з тим, що банк взяв на себе зобов`язання, внаслідок якого він став неплатоспроможним, та у зв`язку з укладанням банком угоди, яка передбачає надання переваг окремим кредиторам. Суд вказав, що такі доводи відповідача засновані на припущеннях і не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 70 КАС України, і наявності будь-яких інших конкретних правових підстав, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, з яких договір банківського рахунку позивача і операції з внесення коштів на її рахунок за цим договором були визнані нікчемними, відповідачем не доведено.

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом № 4452-VI (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону № 4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

Частинами 3 і 5 цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14), передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (до вкладів відносяться і кошти, розміщені на банківських рахунках), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Отже, відшкодування Фондом коштів відбувається лише вкладникам за наявними у банку вкладами в межах граничної суми відшкодування. При цьому обов`язковими умовами, за яких відповідні кошти вважаються вкладом, а особа - вкладником, є залучення банком таких коштів від особи чи для неї на підставі договору банківського вкладу, банківського рахунку або на підставі іменного депозитного сертифіката.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

У відповідності до частини 1 статті 1063 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред`явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

16.06.2014 між ОСОБА_1 (клієнт) та ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" (банк) було укладено додатковий договір №1 до договору №ДФО-01-181352, згідно якого, зокрема:

- з дати підписання цього додаткового договору та на підставі основного договору, клієнт набуває право на вклад за основним договором та відповідно до цього вважається вкладником за основним договором;

- всі інші умови основного договору, які не суперечать цьому додатковому договору, залишається без змін і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.

Таким чином, ОСОБА_1 набула прав вкладника ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", проте її не було включено до переліку вкладників банку.

Відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI, в редакції, станом на дату укладення договору банківського вкладу, визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Уповноважена особа вважала нікчемним договір банківського вкладу між банком і позивачем з підстави, передбаченої пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI.

Разом з тим, зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договорів, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ПАТ "Комерційний банк "Актив- банк", оскільки на підставі цих договорів у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цих договорів не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу. Відповідач, в свою чергу, не довів належними та допустимими доказами те, що у момент укладення договорів банківського вкладу та додаткової угоди, здійснення транзакції ПАТ "Комерційний банк "Актив - банк" щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.

Доводи заявника касаційної скарги відносно того, що переваги від укладення договору банківського вкладу полягають в можливості отримання платником - ініціатором перерахунку коштів, як кредитором, за рахунок позивача суми відшкодування більшої, ніж передбачено законом, а також отримання її позачергово та раніше за інших кредиторів банку, судом касаційної інстанції сприймаються критично, оскільки останні фактично є припущеннями Уповноваженої особи, в той же час, жодних доказів на підтвердження зобов`язання позивача повернути кошти ініціатору відповідного перерахунку після отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду, надано не було.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів ст. 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ "КБ "Актив-банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону №4452-VI. При цьому Уповноваженою особою не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "КБ "Актив-банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI.

Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку після отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "КБ "Актив-банк" за рахунок Фонду, на що правильно вказав суд апеляційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

З приводу посилань заявника касаційної скарги на те, що спірні правочини були укладено в період дії обмежень, встановлених постановою Правління НБУ від 12.06.2014 № 349/БТ, зі змінами від 26.06.2014 №382/БТ "Про віднесення ПАТ "КБ "Актив-банк" до категорії проблемних", відповідно до якої були встановлені обмеження в його діяльності, зокрема, щодо зупинення здійснення операцій: в частині залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб, з відкриття вкладних (депозитних) рахунків та поточних рахунків (в тому числі карткових) фізичним особам, в частині зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ "КБ "Актив-банк", колегія суддів касаційного суду зазначає, що відповідно до приписів ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" положення вказаної постанови є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача з її положеннями відповідачем надано не було, як і не надано, всупереч приписів ст. 71 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами) доказів доведення керівництвом банку такої інформації і до відповідальних працівників банку, якими було оформлено з позивачем спірний договір депозитного вкладу.

Що стосується вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи щодо нікчемності правочину договору від 16 червня 2014 року №ДФО-01-181352, укладеного з ОСОБА_2 на користь третьої особи -, додаткового договору від 16 червня 2014 року №1, укладеного з ОСОБА_1 ; транзакції від 16 червня 2014 року №4840 на суму 15000,00 доларів США, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частин 1, 2, 10 статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними на підставі закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його Уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Дельта Банк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, №910/24198/16 від 16 травня 2018 року та №819/353/16 від 04 липня 2018 року.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Отже, права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПАТ "КБ "актив-Банк" та позивачем, відтак, не може бути розглянута у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Вказана правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтею 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядами за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 343, 350, 354, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року скасувати в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича щодо нікчемності правочину договору від 16 червня 2014 року №ДФО-01-181352, укладеного з ОСОБА_2 на користь третьої особи -, додаткового договору від 16 червня 2014 року №1, укладеного з ОСОБА_1 ; транзакції від 16 червня 2014 року №4840 на суму 15000,00 доларів США, а провадження у справі в цій частині закрити.

В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді: Л.Л.Мороз

А.І. Рибачук