Справа № 140/1483/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5482/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

позивач: Копко О .В.

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 140/1483/19 за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Талфорт» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

суддя в 1-й інстанції - Денисюк Р.С.,

час ухвалення рішення -16:34.,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 08.05.2019,-

В С Т А Н О В И В :

03.05.2019 року Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, заявник) звернулося до суду із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Талфорт» (далі - ТзОВ «Талфорт», відповідач) та просило підтвердити обґрунтованость умовного адміністративного арешту майна ТзОВ «Талфорт».

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що ТзОВ «Талфорт» не виконано законні вимоги ГУ ДФС у Волинській області про проведення інвентаризації, а саме: не забезпечено проведення інвентаризації залишків у присутності посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області, які проводять перевірку. Відтак 03.05.2019 року о 15:00 на підставі пункту 94.2.8 статті 94 Податкового кодексу України начальником ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТзОВ «Талфорт» у зв`язку з відмовою від проведення інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей, основних засобів та грошових коштів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у задоволенні заяви Головного управління ДФС у Волинській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Талфорт» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач - Головне управління ДФС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення постановлено при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та при порушенні норм матеріального права. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не було надано належної правової оцінки тому факту, що ТзОВ «Толфорт» відмовилося від проведення інвентаризації в порядку та в спосіб, передбачений законом. Звертає увагу суду на те, що ТзОВ «Талфорт» було забезпечено лише повідомлення про дату та місце проведення інвентаризації, водночас, конкретний час її проведення вказано не було, що свідчить про свідоме не забезпечення платником податку інформування посадових осіб контролюючого органу про час інвентаризації для реалізації передбаченого законом повноваження ГУ ДФС у Волинській області бути присутнім при її проведенні.

Також вказує на те, що відповідачем не забезпечено проведення інвентаризації за участю посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області в м.Луцьку, про що складено Акт від 02.05.2019 року №14-01/407545411 про невиконання вимог посадовими особами ТзОВ «Талфорт» законних вимог ГУ ДФС у Волинській області щодо проведення інвентаризації, з яким директор ОСОБА_2 ознайомлений.

Вважає, що ТзОВ «Талфорт» не виконано законні вимоги ТУ ДФС у Волинській області про проведення інвентаризації, а саме: не забезпечено проведення інвентаризації залишків у присутності посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області, які проводили перевірку.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДФС у Волинській області видано наказ від 17.04.2019 року № 1390 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Талфорт» тривалістю 5 робочих днів з 18.04.2019 року, у зв`язку з поданням відповідачем заперечення на акт планової виїзної документальної перевірки від 15.03.2019 року № 4754/14-01/40745411.

Наказом ГУ ДФС у Волинській області від 24.04.2019 року № 1528 внесено зміни до наказу 17.04.2019 року № 1390 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Талфорт»» щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки з 24.04.2019, тривалістю 5 робочих днів за період діяльності з 15.08.2016 року по 30.09.2018 року з метою дослідження питань, що стали предметом заперечення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на підставі направлень від 17.04.2019 року № № 1213, 1214, 1215, 1216, виданих ГУ ДФС у Волинській області та наказу від 17.04.2019 року № 1390, із змінами внесеними наказом від 24.04.2019 року № 1528, посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Талфорт» за період діяльності з 15.08.2016 року по 30.09.2018 року, з метою дослідження питань, що стали предметом заперечення від 02.04.2019 року № 15035/10 на акт планової виїзної документальної перевірки від 15.03.2019 року № 4754/14-01/40745411.

В ході проведення перевірки, директору товариства вручено письмову вимогу від 24.04.2019 року № 13983/10/03-20-14-01-12 про обов`язкове проведення платником податків інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей та повідомлено про згоду контролюючого органу бути присутнім під час проведення інвентаризації.

26.04.2019 року ТзОВ «Талфорт» видано наказ про призначення інвентаризації №1/03/19 та підготовлено лист вих. №18, яким платником податків повідомлено про проведення інвентаризації 02.05.2019 року за адресами: м.Луцьк, вул.Задворецька, 27 (гараж №8, гараж №11 та гараж №12 в гаражному кооперативі «Автокомп-2»); Рівненська обл., м.Рівне, пров. Робітничий, 1.

02.05.2019 року посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за адресами місць зберігання для проведення інвентаризації відповідача та складено акти №/14-01/40745411 та №244/14-01/40745411 про невиконання посадовими особами ТзОВ «Талфорт» законних вимог ГУ ДФС у Волинській області щодо проведення інвентаризації.

При прибутті посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області 02.05.2019 року о 10:15 год. за адресою: м. Луцьк вул. Задворецька, 27, директор ТзОВ ТзОВ«Талфорт» ОСОБА_2 повідомив, що інвентаризація ТМЦ за вказаною адресою вже відбулася о 08:00 год., проте документи, які засвідчують факт проведення інвентаризації та документи, на підставі яких було здійснено таку інвентаризацію, не надав.

З метою отримання документів, на підставі яких проводилася інвентаризація, посадовими особами контролюючого органу складено запит про надання копій таких документів від 02.05.2019 року, який було пред`явлено директору товариства ОСОБА_2 , проте останній відмовився від ознайомлення з даним запитом, про що складено акт від 02.05.2019 року №242/14-01/40745411.

Також, при виїзді посадових осіб контролюючого органу за адресою: Рівненська обл., м.Рівне, пров. Робітничий, 1 встановлено відсутність осіб, які згідно наданого наказу від 26.04.2019 року №1/03/19 входять до складу робочої інвентаризаційної комісії, а саме: директора ОСОБА_2, власника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що, було складено акт від 02.05.2019 року №244/14-01/40745411 про незабезпечення виконання вимог ГУ ДФС у Волинській області щодо проведення інвентаризації за адресою: м. Рівне пров. Робітничий, 1.

03.05.2019 року ТзОВ «Талфорт» до ГУ ДФС у Волинській області було подано листа, яким повідомлено, що на підставі наказу від 26.04.2019 року №1/03/19 та вимоги контролюючого органу від 24.04.2019 року №13983/10/03-20-14-01-12 на підприємстві проведено інвентаризацію залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 02.05.2019 року, що підтверджується актами контрольної інвентаризації за адресами: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Задворецька, 27 (гараж №8, гараж №11 та гараж №12 в гаражному кооперативі «Автокомп-2») та Рівненська обл., м. Рівне, пров. Робітничий, 1.

03.05.2019 року на підставі пункту 94.8 статті 94 Податкового кодексу України начальником ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТзОВ «Талфорт», а відтак позивач звернувся із заявою до суду.

Відмовляючи в задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції виходив з того, що інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей підприємством була проведена в межах строків проведення позапланової перевірки та наказу від 26.04.2019 року, а тому покликання заявника про відмову відповідача у проведенні інвентаризації не відповідає фактичним обставинам справи.

Також суд зазначив, що у суб`єкта господарювання відсутній імперативний обов`язок щодо проведення інвентаризації лише в присутності працівників органу, який видав таку вимогу, а є його правом, а отже, присутність посадових осіб органу, який оформив вимогу про проведення інвентаризації не є обов`язковою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем надано належні докази проведення інвентаризації та повідомлення про здійснення такого заходу контролюючого органу, а ТзОВ «Талфорт» виконано вимоги ПК України, що виключає можливість застосування адміністративного арешту.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 20.1.9 статті20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Так, відповідно до положень статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (пункт 94.1статті 94 ПК України).

Згідно з підпунктом 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Тобто однією з підстав для застосування арешту майна платника податків є відмова від проведення інвентаризації.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття позивачем рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна стало те, що ТзОВ «Талфорт» не виконано законні вимоги ГУ ДФС у Волинській області про проведення інвентаризації, а саме: не забезпечено проведення інвентаризації залишків у присутності посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області, які проводять перевірку.

Організація та основні правила проведення інвентаризації врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879(далі - Положення № 879).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Зі змісту наведеної норми Положення № 879 вбачається, що присутність посадових осіб органу, який оформив вимогу про проведення інвентаризації, не є обов`язковою.

При цьому, якщо розглядати цю норму у контексті застосування вищенаведених положень ПК України, то можна дійти висновку, що належною підставою для застосування арешту майна відповідно до підпункту 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 ПК України є відмова платника податків взагалі від проведення інвентаризації, а не відмова від її проведення у присутності посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна Товариства на підставі рішення ГУ ДФС у Волинській області від 03.05.2019 є обґрунтованим.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи ГУ ДФС у Волинській області щодо того, що оскільки інвентаризації підлягали 147 найменувань товарно-матеріальних цінностей, фактичне її здійснення за вказаних умов є неможливим, і такі обставини свідчать про не проведення відповідачем інвентаризації як такої, оскільки у розумінні пункту 94.2статті 94 ПК України це не є підставою для застосування адміністративного арешту майна платника податків. Питання щодо достовірності проведеної інвентаризації та їх показників не є предметом дослідження у даній справі.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 820/817/17.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що 02.05.2019 в межах строку, встановленого вимогою контролюючого органу, таку інвентаризацію відповідачем було проведено, про що складено акти контрольної інвентаризації із інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, а вказані акти були скеровані ГУ ДФС у Волинській області листом від 03.05.2019 року № 20.

Відтак, інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей підприємством була проведена в межах строків проведення позапланової перевірки та наказу від 26.04.2019 року, а тому покликання заявника про відмову відповідача у проведенні інвентаризації не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 140/1483/19- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 09.07.2019 року.