Справа № 815/2955/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2955/18
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Місце та час укладення судового рішення «----», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 02.10.2018 р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

19.06.2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення №9968-15 від 13.03.2018р. щодо визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 4971,82грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2018р. позов задоволений.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції при вирішені справи обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку площею 300,4кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.7/

13.03.2018р. Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №9968-15 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, яким визначено позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 4971,82грн. /а.с.15/

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з ст.265 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки входить до складу податку на майно.

Відповідно до ст.266 Податкового кодексу України об`єкт оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до пп. «а» або «б» пп.266.4.1 п.266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до пп. «а»-«г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України, податок на майно належить до місцевих податків. Згідно зі ст. 265 Податкового кодексу України, однією із складових податку на майно є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.4.4 ст.4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Право місцевих рад на встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначення об`єкту оподаткування, платників податків і зборів, розмір ставки, податкового періоду та інших обов`язкових елементів встановлені ст.ст.10,12 Податкового кодексу України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п.24 ч.1 ст.26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.143 Конституції України.

Рішенням Кілійської міської ради від 29.01.2016р. №80-VII-6 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Кілія у 2016 році» встановлена ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з апеляційної скарги, Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено розрахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та сформовано податкове повідомлення-рішення №9968-15 від 13.03.2018р. за 2016рік у сумі 4971,82грн., виходячи зі ставки податку встановленої рішенням Кілійської міської ради від 29.01.2016 р. № 80-VII-6 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Кілія у 2016 році».

Разом з тим, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016 р. у справі №502/300/16-а визнано протиправним та скасовано рішення Кілійської міської ради від 29.01.2016р. №80-VII-6 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Кілія у 2016 році».

Відповідно до пп.12.3.5 ст.12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

З 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VІІІ, згідно з яким пп. 266.5.1п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 2016 рік) викладено у такій редакції: ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 3 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 12.3 ст.12 Податкового кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю чинного рішення органу місцевого самоврядування про встановлення ставки місцевого податку, відповідно до п.12.3.5 ст.12 Податкового кодексу України такі податки до прийняття рішення справляються, виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Згідно із п.266.5.1 Податкового кодексу України передбачені лише максимальні ставки податку у розмірі 1,5 відсотка. Мінімальна ставка Кодексом не передбачена взагалі.

Отже, якщо сільська, селищна, міська рада та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняли рішення про встановлення ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то мінімальна ставка податку дорівнює нулю.

Крім того, вищезазначене підтверджується роз`ясненням податкового органу платникам податків, розміщеного на загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі «ЗІР» Інформаційно-довідкового Департаменту ДФС. /а.с.52/

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо протиправності та скасування податкового повідомлення-рішення № 9968-15 від 13.03.2018 року про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 4971,82грн.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому в порядку ст.316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.