Справа № 761/17305/19
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/458/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мальцева Д.О.,

при секретарі - Чугаєвій І.В.,

за участі:

позивач ОСОБА_1

представника відповідача - Тополя О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі відповідач) про скасування постанови № 16-42-04 від 09.11.2018року про накладення адміністративного стягнення. Позовна заява обґрунтована тим, що постановою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №15-42-04 від 09.11.2018 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ч.4 ст.165-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 360,00 грн. Позивач не погоджується із постановою та вона підлягає скасуванню так як вказане порушення - несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2018 року та липень 2018 року, але станом на момент притягнення його до адміністративної відповідальності за червень та липень 2018 року був сплачений в повному обсязі. Затримка сплати єдиного внеску виникла в зв`язку з незадовільним фінансово-економічним станом ДП «Регіональні електричні мережі». Позивач зауважує, що його винні дії або бездіяльність, які призвели до несвоєчасної сплати єдиного внеску відсутні, так як він не мав реальної можливості запобігти порушенню вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Крім того позивач зазначає, що строк притягнення до адміністративної відповідальності у відповідності до положень статті 38 КУпАП на момент притягнення до адміністративної відповідальності закінчився.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав викладених у письмовому відзив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов до наступного висновку.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 61 Конституції України визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Судом встановлено, що 19.10.2018 року головним державним ревізором-інспектором складено протокол №16/42-04 в якому зазначено, що ОСОБА_1 - виконуючий обов`язки генерального директора. ДП «Регіональні електричні мережі» вчинив дії щодо несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.07.2018 по 19.09.2018, чим порушено п.1 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.165-1 КУпАП.

Як вбачається, протокол підписаний ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_1 надав письмові пояснення. У поясненнях позивач зазначає, що закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності. На день написання пояснень єдиний внесок сплачено. ОСОБА_1 пояснив, що не мав можливості сплатити внесок так як підприємство не має фінансової можливості сплатити кошти.

Також в протоколі зазначено, що особу повідомлено про розгляд адміністративної справи 09.11.2018 року у приміщенні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - м. Київ, вул.Дегтярівська.11-Г каб.305.

09 листопада 2018 року заступник начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на підставі зазначеного протоколу виніс постанову якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.165-1 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360,00 грн. У цей же день ОСОБА_1 отримав постанову, що підтверджується його підписом.

Частина 4 статті 165-1 КУпАП передбачає відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.10 №2464-VI, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений статтею 9 Закону №2464-VI.

Абзац перший частини сьомої цієї статті передбачає, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Водночас з матеріалів справи не вбачається, яку суму єдиного внеску невчасно було сплачено так як частина 4 статті 165-1 КУпАП передбачає несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Хоча позивач не зазначала вказану підставу для звернення до суду з позовом, проте суд вважає за можливе вийти за межі заявлених вимог на підставі ч.2 ст.9 КАС України.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» (RYSOVSKYY v. UKRAINE), в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним спірної постанови, зокрема в частині щодо дотримання відповідної процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та підстав притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідачем не доведено врахування при винесенні спірної постанови про адміністративне стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, зокрема взагалі наявності вини позивача, майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, як таке чітко визначено статтею 280 КУпАП.

Водночас, відповідності до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно бути обґрунтованим, тож у жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Разом з тим, в рішенні від 31.07.2008 р. по справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому, суд, приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.165-1 КУпАП не підтверджується наданими суду доказами, крім постанови про адміністративне правопорушення, складеної відповідачем.

Позивач в позові зазначив, що при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності не були враховані положення ст.38 КУпАП щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності. Проте так як суду не надано доказів в яких сумах не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та дати такої сплати (коли були усунуті порушення), суд позбавлений можливості встановити такі обставини.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що відповідачем не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення, натомість наявні в матеріалах справи докази підтверджують позицію позивача. З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову №16/42-04 від 09 листопада 2018 року Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.165-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.165-1 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя