Справа № 127/33402/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/33402/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

09 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Моніча Б.С. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (суддя Дончик В.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

28.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про зобов`язання відповідача здійснити йому перерахунок пенсії з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум з 01.01.2008 року до 31.12.2018 року.

Також, позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначено, що про порушення прав позивачу стало відомо з листа відповідача №4120/11-32-2/05 від 06.12.2018 року, яким його повідомлено, що відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №12 від 25.03.2014 року, встановлене Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення проводиться у розмірі 66,43 грн., замість 30% мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач просив поновити строк для звернення до адміністративного суду за його позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду за період з 01.01.2008 року по 28.06.2018 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 17.04.2019, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано факти та обставини, що мають значення для справи, зроблено висновки які не відповідають дійсним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, а також, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку.

Просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 про залишення позову без розгляду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

В силу приписів ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Предметом позову у даній адміністративній справі є зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком, з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум з 01.01.2008 року до 31.12.2018 року.

Залишаючи без розгляду зазначені вимоги позивача, судом першої інстанції, згідно матеріалів позовної заяви з`ясовано, що позивач отримує пенсію за віком з 02.10.2003 року. При цьому, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата, що свідчить про те, що позивачу достеменно було відомо про розмір його пенсії, складові, що визначали її нарахування, разом з тим, на протязі тривалого часу, до суду, в разі непогодження щодо розміру пенсії, ОСОБА_1 не звертався.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що аргументи зазначені позивачем не можна вважати поважними причинами пропуску строку та такими, що не залежали від волевиявлення особи, а відтак, судом не приймаються до уваги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані доводи позивача є безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, з підстав, визначених частина третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 3, 4 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними - суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач отримує пенсію за віком з 02.10.2003 року. Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата, що свідчить про те, що позивачу достеменно було відомо про розмір його пенсії, складові, що визначали її нарахування. Проте, не погоджуючись з розміром своєї пенсії, позивач не звертався до суду за захистом своїх прав на протязі тривалого часу. При цьому, будь-яких інших причин, які б могли бути визнані судом поважними та такими, що об`єктивно перешкоджали позивачу з 2008 року звернутись до суду з таким позовом, позивачем не зазначено.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що аргументи вказані позивачем не можна вважати поважними причинами пропуску строку та такими, що унеможливлювали чи, незалежно від волі позивача, заважали йому своєчасно звернутись за судовим захистом .

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для поновлення позивачу пропущеного строку звернення з позовом до суду.

Інших, дійсно поважних та істотних причин пропуску процесуального строку, позивачем ні у заяві про поновлення строку ні у апеляційній скарзі зазначено не було.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Моніч Б.С. Ватаманюк Р.В.