Справа № 2340/4911/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4911/18 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

суддя-доповідач Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року, що прийняте о 12 год. 26 хв. у місті Києві (повний текст складений 02 травня 2019 року), у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати нечинними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 29.11.2018 № 1006008/ про відмову в реєстрації податкової накладної ФОП ОСОБА_1 від 15.12.2017 № 43;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ФОП ОСОБА_1 від 15.12.2017 № 43.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відмова у реєстрації спірної податкової накладної є протиправною.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 , зареєстрований 15.07.2008, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та є платником ПДВ.

Позивачем було складено податкову накладну на ТОВ «Основа-Будмонтаж» від 15.12.2017 № 43 та направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) і яка прийнята, але реєстрація її зупинена.

Згідно квитанції № 1, контролюючим органом зроблено висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 4823, 5302, 7307, 7317, 9026 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту "в" пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК), вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 № 567 та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Позивачем було направлено до контролюючого органу повідомлення від 22.11.2018 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по вказаній податковій накладній в кількості 8 шт., а саме: свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця №438490; свідоцтво №100132889 про реєстрацію платника податку на додану вартість; свідоцтво платника єдиного податку №071063; договір оренди приміщення від 01.07.2017 р. та акт прийому - передачі в оренду приміщення; договір суборенди нежитлового приміщення №1 від 01.02.17; ПН №27 від 14.12.2017, виписана постачальником ФОП ОСОБА_2, квитанція про реєстрацію ПН, замовлення покупця №464, видаткова накладна №0- 600000387, товарний чек №-600000387, договір купівлі - продажу б/н від 01.12.2017, ПН №631 від 12.12.2017, виписана постачальником TOB «JIEOH - Сервіс ПЛЮС», квитанція про реєстрацію ПН, рахунок фактура №ЛСГ-20057256, видаткова накладна №ЛСГ - 238640, платіжне доручення №623, виписка з рахунку, договір купівлі - продажу на умовах комерційного кредиту №1 від 01.06.2017; ПН №26 від 14.11.2017, виписана постачальником ФОП ОСОБА_2, квитанція про реєстрацію ПН, замовлення покупця №463, видаткова накладна №600000386, товарний чек №-600000386.

Рішенням комісії ГУ ДФС України в Черкаській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія) від 29.11.2018 № 1006008/ відмовлено у реєстрації ПН № 43 від 15.12.2017 з підстав надання платником податку документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що жоден з наданих до комісії ГУ ДФС в Черкаській області документів та всі вони в сукупності не підтверджують того обсягу купівлі товару, що було реалізовано ТОВ "Основа-Будмонтаж", який зазначений у спірній податковій накладній.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено здійснення в автоматичному режимі розшифрування та проведення перевірки поданих податкових накладних, зокрема, на відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

За результатами перевірок, визначених пунктом дванадцятим Порядку № 1246, податковим органом формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Така квитанція надсилається платнику податку в автоматичному режимі (в електронному вигляді у текстовому форматі) протягом операційного дня і є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Положення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії оцінки, Перелік документів).

Пунктом 6 Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту 1 Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Як вбачається з матеріалів справи, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган не зазначив, яким саме критеріям оцінки ступеня ризиків відповідає остання, а зазначено лише про виявлену невідповідність обсягів постачання обсягам придбання, не вказано які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. У свою чергу, прийняття протиправного рішення про зупинення реєстрації податкової накладної є передумовою прийняття відповідного рішення Комісією про відмову у реєстрації, яке з огляду на протиправність зупинення, не може бути визнане правомірним.

Вказана правова позиція неодноразово викладена у постановах Верховного Суду (справи № 822/1817/18, №821/1173/17, № 1940/1950/18 та ін.).

Натомість, позивачем все ж було надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Порядок прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у такій реєстрації, у періоді, протягом якого реалізовувалися спірні правовідносини, регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" (далі - Постанова № 190) та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних"(далі - Постанова № 117).

Відповідно до пункту 21 Постанови № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (за Переліком документів); надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної відповідачем вказано надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. При цьому, підставою для відмови не слугувало ненадання позивачем копій певних документів.

Не зважаючи на це, визначаючи підставою для відмови «складення наданих документів з порушенням законодавства» у графі «Додаткова інформація (вказати конкретні документи)» оскаржуваного рішення наведено: «відсутні первинні документи, що підтверджують першу подію, по якій складена податкова накладна».

Тобто, безпосередня підстава для прийняття оскаржуваного рішення «складення документів з порушенням законодавства» та її обґрунтування «відсутні первинні документи … » суперечать одне одному.

Окрім того, необхідність документального підтвердження першої події, по якій складена податкова накладна не було підставою для зупинення її реєстрації, а у відповідній квитанції № 1 не було вказано про необхідність надання саме таких документів, які до того ж не співвідносяться із причиною зупинення «невідповідність обсягів постачання обсягам придбання».

Відповідно до частини другої статті 77 КАС адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, доводи відповідача у відзиві про те, що позивач не надав документів щодо підтвердження господарських операцій з покупцем ТОВ «Основа-Будмонтаж» як підстави для відмови у реєстрації накладної суд відхиляє, оскільки це не слугувало підставою для прийняття оскаржуваного рішення, для зупинення реєстрації накладної, а також такі документи не були вказані у відповідній квитанції.

У свою чергу, позивач на виконання вимог чинного законодавства надав відповідачу документи щодо обсягів придбанням ним товарів, які і були продані за спірною накладною. Будь-яких конкретних зауважень щодо недостатності чи невідповідності зазначених документів відповідач в оскаржуваному рішенні не навів.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Позивач надав до суду банківську виписку, з якої вбачається, що 14.12.2017 на рахунок позивача були зараховані кошти як оплата товарів, що постачалися згідно спірної накладної. Тобто позивач надав докази що підтверджують першу подію, по якій складена податкова накладна (підпункт «а» пункту 187.1 статті 187 ПК).

При цьому, суд зазначає, що зупинення реєстрації податкових накладних без переліку документів необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не дало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів, а тому враховуючи норми статті 77 КАС позивач скористався наданим йому правом довести належними і допустимими доказам заявлені ним позовні вимоги у суді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, оскаржуване рішення відповідача про відмову в реєстрації податкової накладної ФОП ОСОБА_1 від 15.12.2017 № 43 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вимоги підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК так само як і пункту 28 Постанови №117 визначають, що податкова накладна, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день, серед іншого, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної. Ці норми не містять жодної спеціальної вимоги щодо кола суб`єктів, уповноважених на виконання такого судового рішення.

З огляду на зазначене, вважає що позовна вимога щодо зобов`язання регіонального органу фіскальної служби (відповідача) зареєструвати податкову накладну є належним способом захисту порушених прав позивача.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 25 червня 2019 року по справі №1940/1950/18.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 29.11.2018 № 1006008/ про відмову в реєстрації податкової накладної ФОП ОСОБА_1 від 15.12.2017 № 43.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ФОП ОСОБА_1 від 15.12.2017 № 43.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, Черкаська обл., місто Черкаси, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 235; ідентифікаційний код 39392109) сплачений судовий збір у розмірі 7048 (сім тисяч сорок вісім) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов