Справа № 335/5839/19
Суддя: Проценко А. М.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5839/19 2-а/335/145/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції роти №2 батальйону №1 у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ганжи Віталія Володимировича про скасування постанови серії ЕАВ №1171838 від 23.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції роти №2 батальйону №1 у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ганжи Віталія Володимировича про скасування постанови серії ЕАВ №1171838 від 23.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в обґрунтування якого зазначив наступне.

23.05.2019 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1171838 від 23.05.2019 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за порушення вимог п. 9.2.б. ПДР України.

Так, в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що 23.05.2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21112», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі не подав сигнал світовим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.б. ПДР України.

Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню, оскільки при складанні протоколу позивачем було заявлено клопотання про виклик його представника для надання юридичної допомоги, на що уповноваженим інспектором було відмовлено.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у адміністративному позові, просив суд задовольнити позов.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, направив на адресу суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість позову.

З урахуванням викладеного та приписів ч. 6 ст. 162, ч. 3 ст. 268 КАС України, суд вирішив розглядати справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи позивача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч. 3 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення ЕАВ №1171838 від 23.05.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 23.05.2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21112», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі не подав сигнал світовим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.б. ПДР України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи положення ст.283 КУпАП, а також п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та постанову Верховного Суду (Касаційного адміністративного суду) від 24 січня 2019 року по справі № 428/2769/17 суд вважає, що надані суду відеоматеріали не можуть бути визнані належним доказом, оскільки в самій постанові не вказано засіб, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація.

Відповідно до вимог п. 9.2.б. ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 23.05.2019 року не містить доказів, які б підтверджували, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 9.2.б. ПДР України, тобто відсутні підтвердження вчинення водієм правопорушення, оскільки диск вважається неналежним доказом в даній справі.

Вищезазначене вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім постанови у справі про адміністративне правопорушення, додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 , відповідачем суду не надано, постанова таких доказів не містить, також дані, які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, відповідачем в судове засідання надано не було.

Також суд зазначає, що при складанні оскаржуваної постанови всупереч положенню ч. 1 ст. 268 КУпАП було порушено право позивача на юридичну допомогу, оскільки відмовлено йому в наданні можливості і часу для її отримання.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи, судом не було встановлено в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, підтверджених належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАВ №1171838 від 23.05.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАВ №1171838 від 23.05.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду.

Суддя: А.М. Проценко