Справа № 360/3014/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

11 липня 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/3014/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якому позивач посилається на таке.

У 2003 році позивач виїхав на заробітки до Російської Федерації. На той час шлюбні відносини з його дружиною, ОСОБА_2 , було припинено, проте шлюб не розірвано.

За усною згодою подружжя домовилося, що позивач буде добровільно, за можливістю, надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, повернувшись у 2019 році додому в м. Лисичанськ, позивач дізнався про те, що за заявою його дружини Лисичанським міським судом було винесено рішення від 18.04.2006 про визнання його безвісно відсутнім.

26.11.2007 за заявою дружини позивача було розірвано шлюб.

Заочним рішенням Лисичанського міського суду від 25.07.2011 з позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини, за яким було видано виконавчий лист від 28.07.2011 № 2-1468. За вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження від 10.08.2011 № 28141361.

25.04.2019 відповідачем було винесено постанови ВП № 28141361 про встановлення тимчасового обмеження боржника: у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для вистрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання.

З постановами, винесеними державним виконавцем, позивач не погоджується, тому просить суд: визнати незаконними дії державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Золотих Є.О.; скасувати постанову ВП № 28141361 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 25.04.2019, постанову ВП № 28141361 у праві керування транспортними засобами від 25.04.2019, постанову ВП № 28141361 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для вистрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 25.04.2019, постанову ВП № 28141361 у праві полювання від 25.04.2019; зобов`язати державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Золотих Є.О. анулювати внесені відомості про позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Єдиному реєстрі боржників.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов такого.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів позову слідує, що оскаржені дії вчинено та постанови винесено державним виконавцем у виконавчому провадженні № 28141361 при виконанні виконавчого листа № 2-1468, виданого 25.07.2011 Лисичанським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, тобто у цивільній справі.

Таким чином, вказаний спір має розглядатися судом, який видав виконавчий лист, за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного у відкритті провадження слід відмовити, роз`яснивши позивачеві, що спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачеві право звернутися зі скаргою до суду, який видав виконавчий лист, в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяІ.О. Свергун