Справа № 812/614/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року справа №812/614/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Сіваченка І.В., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника позивача Мотигіної Ю.В., представників другого відповідача Шумкової О.А., Купрік Д.В., Левандовського Є.Ю., діючих за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» та Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17 (головуючий суддя І інстанції Кисельова Є.О.), складене в повному обсязі 29 березня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління ДФС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України у м. Луганську про визнання протиправними дій та рішень й зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (з урахуванням уточнень) про:

- визнання протиправними дії Луганської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Луганській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання в поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 57 208 895,66 грн.;

- визнання протиправним та скасування рішення Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області від 28 лютого 2017 року № 446/12-36-70;

- зобов`язання Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про проведення Товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання заліку надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 57 208 895,66 грн. в рахунок сплати Товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання податку на додану вартість в зазначеній сумі 57 208 895,66 грн.;

- визнання протиправною бездіяльність Луганської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Луганській області щодо ненадання відповіді на заяву товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68 554,00 грн.;

- зобов`язання Луганської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Луганській області скласти та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про проведення товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання заліку надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 68 554,00 грн. в рахунок сплати товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання податку на додану вартість в зазначеній сумі 68 554,00 грн. (а.с. 3-9, 59-160 т. 1, а.с. 117-119 т.2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління державної казначейської служби у Луганській області (а.с. 111 т. 1).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року виключено із складу учасників судового процесу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління державної казначейської служби у Луганській області та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України у м. Луганську та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДФС у Луганській області (а.с. 234-235 т.2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року виключено із складу учасників судового процесу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДФС у Луганській області та залучено його у якості відповідача (а.с. 196-197 т.3).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Луганської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Луганській області щодо відмови товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання в поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 23 507 471, 00 грн.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Луганській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про проведення Товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23 507 471,00 грн. шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок ТОВ ЛЕО.

Визнано протиправною бездіяльність Луганської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Луганській області щодо ненадання відповіді на заяву товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68 554,00 грн.

Зобов`язано Луганську об`єднану державну податкову інспекцію головного управління ДФС у Луганській області розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68 554,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 232-238 т.3).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та в частині відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що податковий орган з березня 2014 року по жовтень 2015 року самостійно здійснював нарахування авансових внесків з податку на прибуток, про що не було відомо товариству.

Зазначало, що товариство з 2014 року не здає податкову звітність, відтак таке нарахування є незаконним.

Посилався на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та наявність у товариства Сертифікатів, якими підтверджено звільнення товариства від відповідальності за порушення правовідносин, визначених в них.

Вважає, що судом першої інстанції також протиправно відмовлено у задоволені позовних вимог про повернення авансових внесків, сплачених в січні та лютому 2014 року в сумі 12 248 616,00 грн., з огляду на вимоги п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України.

Щодо відмови у задоволені позовних вимог про повернення надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 68 554,00 грн. товариство зазначило, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо передчасності таких вимог, оскільки саме Головне управління ДФС у Луганській області здійснює такі контролюючі функції (а.с. 31-37 т.4).

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у їх задоволені у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що обов`язковою обставиною, яка підлягає з`ясуванню в рамках розгляду цієї справи є наявність у товариства податкового боргу, чого судом першої інстанції зроблено не було.

При цьому, товариство просило повернути надмірно сплачене зобов`язання у сумі, яка відсутня у ІКП у повному обсязі, відтак відмова податкового органу у складанні відповідного звіту є правомірною.

Вважає, що суд першої інстанції протиправно зупиняв провадження у справі до розгляду справи № 812/420/18, оскільки у спірному рішенні відсутні будь-які посилання на справу № 812/420/18.

Вважає,що прийняття уточнених позовних вимог судом першої інстанції, змінило і їх предмет і спосіб захисту, що, на думку податкового органу, зумовило товариство переконатись у наявності податкового боргу.

При цьому, вважає вихід за межі позовних вимог судом першої інстанції необґрунтованим, а продовження розгляду справи (а не початок її розгляду спочатку) після залучення до справи апелянта зробило неможливим ухвалення обґрунтованого рішення (а.с. 2-11 т.4).

Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволені апеляційної скарги товариства, заперечувала проти доводів податкового органу.

Представники апелянта в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі управління, заперечували проти задоволення апеляційної скарги товариства.

Представники першого відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційних скарг, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання в декларації з податку на прибуток за 2013 рік задекларовано податок на прибуток в сумі 21 474 702,56 грн., що підтверджується відомостями, зазначеними у рядку 11 даної декларації (а.с. 140-154 т.1).

У рядку 14 вказаної декларації зазначено відомості щодо зменшення суми податку на прибуток за звітний (податковий) період у розмірі 45 020 313 грн. (а.с. 141 т. 1).

У рядку 23 вказаної декларації товариством самостійно визначено розмір авансового внеску з податку на прибуток підприємства, що підлягає сплаті щомісячно, у сумі 1 789 559,00 грн. (а.с. 141 т. 1), що підтверджується зворотнім боком облікової картки ТОВ ЛЕО (а.с. 3-12 т. 2).

Товариством з обмеженою відповідальністю ЛЕО платіжними дорученнями протягом 2013 року та січні-лютому 2014 року сплачувалися авансові платежі з податку на прибуток, а саме:

від 30 травня 2013 року № 13860 у сумі 6 124 308,00 грн. (а.с. 10 т. 1),

від 27 червня 2013 року № 20519 у сумі 6 124 308,00 грн. (а.с. 11 т. 1),

від 30 липня 2013 року № 21182 у сумі 6 124 308,00 грн. (а.с. 12 т.1),

від 30 серпня 2013 року № 21746 у сумі 5 100 000,00 грн. (а.с. 13 т. 1),

від 30 серпня 2013 року № 21749 у сумі 1 024 308,00 грн. (а.с. 14 т. 1),

від 30 вересня 2013 року № 22355 у сумі 6 124 308,00 грн. (а.с. 15 т. 1),

від 30 жовтня 2013 року № 22955 у сумі 61 24 308,00 грн. (а.с. 16 т. 1),

від 15 листопада 2013 року № 23349 у сумі 1 298 000,00 грн. (а.с. 17 т. 1),

від 28 листопада 2013 року № 23581 у сумі 4 826 308,00 грн. (а.с. 18 т. 1),

від 06 грудня 2013 року № 23828 у сумі 4 000 000,00 грн. (а.с. 19 т. 1),

від 09 грудня 2013 року № 23845 у сумі 130 220,00 грн. (а.с. 20 т. 1),

від 13 грудня 2013 року № 23960 у сумі 700 000,00 грн. (а.с. 21 т. 1),

від 20 грудня 2013 року № 24142 у сумі 100 000,00 грн. (а.с. 22 т. 1),

від 27 грудня 2013 року № 24262 у сумі 1 194 088 грн. (а.с. 23 т. 1),

від 24 січня 2014 року № 409 у сумі 2 800 000,00 грн. (а.с. 24 т. 1),

від 30 січня 2014 року № 518 у сумі 3 324 308,00 грн. (а.с. 25 т. 1),

від 31 січня 2014 року № 561 у сумі 1 050 000,00 грн. (а.с. 26 т. 1),

від 21 лютого 2014 року № 1052 у сумі 3 045 000,00 грн. (а.с. 27 т. 1),

від 28 лютого 2014 року № 1142 у сумі 2029308,00 грн. (а.с. 28 т. 1).

Вказане також підтверджується зворотнім боком облікової картки ТОВ ЛЕО (а.с. 3-12 т. 2).

Згідно відомостей зворотного боку облікової картки ТОВ ЛЕО позивачем авансові внески з податку на прибуток сплачувалися станом на лютий 2014 року включно. При цьому, ТОВ ЛЕО у період часу: з березня 2014 року по лютий 2015 року авансові внески з податку на прибуток не сплачувалися, що підтверджується відомостями, наявними у зворотному боці облікової картки позивача (а.с. 3-12 т. 2).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у відповідності до вимог статті 43 Податкового кодексу України звертався до податкового органу із заявами: від 14 березня 2014 року за № 01-32/2/2006, від 31 березня 2014року за № 01-32/2/261, від 27 травня 2014 року за № 01-32/2/400 та від 27.05.2016 за № 01-31/2/96, від 03.08.2016 р. за № 01-31/2/177 про повернення переплати з податку на прибуток приватних підприємств шляхом погашення інших податкових зобов`язань (а.с. 33-50 т. 1), які були задоволені податковим органом у частині: погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з податку на додану вартість на суму 10 036, 58 грн. та погашення грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення від 29.07.2016 № у сумі 156,76 грн.

Відповідно до листів позивача, загальна сума нарахованих та сплачених авансових внесків з податку на прибуток у 2013 році склала 66 495 016 грн. За даними декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік податок на прибуток склав 21 474 703 грн. , надміру сплачена сума на прибуток склала 45 020 313 грн.

Вказаний факт представниками сторін в суді не заперечувався.

15 лютого 2017 року позивачем до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області подано заяву № 01-31/2/42 про повернення суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 57 208 895,66 грн. шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок ТОВ ЛЕО (а.с. 29-30 т. 1).

Листом від 28 лютого 2017 року за № 446/12-36-070 податковим органом повідомлено позивача про те, що сума надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 57 208, 895 грн., згідно інтегрованої картки ТОВ ЛЕО не значиться (а.с.31 т. 1).

Згідно відомостей, наявних у зворотньому боці облікової картки ТОВ ЛЕО, вбачається, що на підставі самостійно поданої позивачем декларації з податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік, податковим органом щомісячно зараховувалися авансові внески у розмірі 1 788 585,00 грн. за рахунок наявної суми переплати з відповідного податку та станом на лютий 2015 року за позивачем рахується сума переплати вказаного податку у розмірі 23 507 471,00 грн. (а.с. 10 т.2).

Правомірність заявлення позовних вимог є спірним питанням даної справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковим органом протиправно не складено та не подано висновок про проведення суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23 507 471,00 грн. та зобов`язано вчинити такі дії.

При цьому, суд першої інстанції, зокрема, зобов`язав Луганську об`єднану державну податкову інспекцію головного управління ДФС у Луганській області розглянути заяву товариства про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68 554,00 грн., яка виникла під час здійснення господарської діяльності Київським представництвом ТОВ «ЛЕО», яке припинено 10.12.2013 року.

На звернення позивача із заявою № 01-20/2/45 від 14.06.2017 року про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68 554,00 грн. до наступного часу відповіді від відповідача не отримано.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 232-238 т.3).

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 43 Податкового кодексу України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Пунктом 43.1 вказаної статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За правилами пункту 43.2. цієї ж статті, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Аналіз вказаних норм дає змогу дійти висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів, є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України.

Отже, датою виникнення надміру сплаченої суми у розумінні пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України вважається саме дата подання податкової декларації за звітний період 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, декларація з податку на прибуток за 2013 рік позивачем подана та прийнята відповідачем 28.02.2014 року, що підтверджено квитанціями за №№1,2 ,тому право на повернення переплати виникло у позивача з березня 2014 року. ( а.с.142.143 т.1)

Матеріалами справи підтверджено, що саме 14 березня 2014 року позивач звернувся до позивача с першою заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в якому зазначила суму переплати 45 020 313 грн. та просило частину зазначеної суми перерахувати на сплату інших грошових зобов`язань.

Відповідно до п.п.57.1 ст.57 Податкового Кодексу України у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов`язань.

Отже позивачем самостійно в поданої річної декларації з податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік була розрахована сума щомісячних авансових внесків у розмірі 1 788 585,00 грн.

Відповідно до вимог статті 87 Податкового кодексу України сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також, зокрема: за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу.

В ході розгляду справи також встановлено, що позивачем не подавалися до контролюючого органу уточнюючих декларацій щодо зменшення або зміни суми податку на прибуток за відповідний звітний (податковий) період 2013 року, відтак, посилання позивача на протиправність дій податкового органу щодо стягнення відповідної суми щомісячно за рахунок наявної переплати з податку на прибуток підприємств згідно вимог статті 87 ПК України є необґрунтованим, оскільки зазначені суми вважаються узгодженним грошовим зобов`язанням .

Таким чином, судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «ЛЕО» самостійно у декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік визначено суму до сплати авансових внесків щомісячно у розмірі 1789559,00 грн., починаючи з березня 2014 року не сплачувало авансових внесків у зазначеній сумі, тому податковим органом правомірно здійснювалося стягнення відповідної суми щомісячно за рахунок наявної переплати з податку на прибуток підприємств згідно вимог статті 87 ПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання товариства на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та наявність у товариства Сертифікатів, якими підтверджено звільнення товариства від відповідальності за порушення правовідносин щодо несвоєчасної подачі щорічної декларації з податку на прибуток за 2014 рік, оскільки позивач має можливість з урахуванням нового звіту скорегувати сплачену суму авансових внесків утриманих податковим органом в якості погашення узгодженого податкового боргу з податку на прибуток за 2014 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ ЛЕО звернулось до відповідача 1 із заявою від 15 лютого 2017 за № 01-31/2/42 про повернення суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 57 208 895,66 грн. шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок ТОВ ЛЕО (а.с. 29-30 т.1).

Відповідно до ст. 19-3 Податкового кодексу України державні податкові інспекції здійснюють: сервісне обслуговування платників податків, реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи, виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Згідно п.п. 14.1.226-1 п. 14.1 ст. 14 ПКУ сервісне обслуговування платників - надання адміністративних, консультаційних, довідкових, інформаційних, електронних та інших послуг, пов`язаних з реалізацією прав та обов`язків платника відповідно до вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Статтею 43 ПК України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, крім того визначені і органи Державної фіскальної служби України, які здійснюють відповідні дії щодо повернення визначених статтею зобов`язань. Такими органами є контролюючі органи.

Згідно п. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган і його територіальні органи.

Пунктом 41.3 даної статті визначено, що повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Підпунктом 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України встановлено, що до функцій контролюючих органів віднесена, зокрема, функція зі здійснення адміністрування податків, зборів, платежів.

Відповідно із пп. 14.1.1-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України, адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Таким чином, з 01 січня 2017 року державні податкові інспекції не можуть здійснювати контрольні функції, зокрема, адміністрування податків, що містить в собі і порядок повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

Отже, з урахуванням вищевикладених норм, слідує, що територіальні органи, окрім державних податкових інспекцій, є контролюючими органами, і саме таким органом і є Головне управління ДФС у Луганській області.

Відтак, контрольні функції з повернення платнику податків - ТОВ ЛЕО надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток на даний час може здійснювати лише Головне управління ДФС у Луганській області.

Згідно вимог п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена за рахунок надміру сплачених сум з інших платежів до відповідних бюджетів на підставі відповідної заяви платника .

Позивачем не доведено, що товариство зверталось до податкового органу із заявою про залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 57 208 895,66 грн. в рахунок сплати позивачем податку на додану вартість в зазначеній сумі 57 208 895,66 грн., відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Відповідачем апелянтом також не надано належних та допустимих доказів щодо наявності у позивача податкового боргу на час звернення із заявами, відтак, порушене право позивача на складання податковим органом звіту (висновку) на суму надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23 507 471,00 грн. шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок ТОВ ЛЕО має бути відновленим, а доводи апеляційної скарги податкового органу в цій частині є незмістовними.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання відповідача на те , що на момент звернення із заявою ( 2014 р.,2016р., 2017 р.),вищевказана сума не була узгоджена податковим органом, у зв`язку із чим вимоги про залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок Товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання в зазначеній сумі є передчасними, не знайшла підтвердження в суді та в рішенні Луганського окружного суду у справі за № 812/420/18 від 08.08.2018 року, яке приймалось на підставі даних на 2018 рік,оскільки з цих питань відповідачем рішення не приймалось та у відмовах у поверненні суми не зазначалось про наявність боргу, що підтверджує посилання товариства на протиправність дій відповідача в цій частині.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим посилання суду першої інстанції та його роз`яснення щодо наявності у товариства право на звернення до податкового органу із заявою про залік надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 23 507 471,00 грн. в рахунок сплати товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання податку на додану вартість в зазначеній сум після набрання рішення по цій справі законної сили.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Луганської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Луганській області від 28 лютого 2017 року № 446/12-36-70 та доводів апеляційних скарг в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

На виконання статті 43 Податкового кодексу України прийнято Порядок про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182 (далі - Порядок № 787), та Порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затверджений наказом від 30 грудня 2013 року № 882/1188 Міністерством доходів і зборів України, Міністерством фінансів України та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 року за № 146/24923 (далі - Порядок № 882/1188).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 787 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 882/1188 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Норми Порядку № 882/1188 регулюють процедуру повернення надміру зарахованих до бюджету податків, згідно з якими функція податкового органу полягає у тому, що на підставі поданих заявником (платником податків) документів та на підставі даних особових рахунків платників такий податковий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подання його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 15 Порядку взаємодії територiальних органів Державної фіскальної служби України, мiсцевих фiнансових органiв та територiальних органiв Державної казначейської служби України у процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

З аналізу наведеної норми слідує, що вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету.

Листом від 28 лютого 2017 року за № 446/12-36-070 відповідачем 1 повідомлено позивача про те, що сума надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 57 208, 895 грн., згідно інтегрованої картки ТОВ ЛЕО не значиться (а.с.31 т.1).

При цьому, вказана відмова податкового органу не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а є інформативним листом, відтак суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови с задоволені позовних вимог та відхиляє доводи апелянта з цього питання.

Щодо правомірності дій в частині ненадання відповіді на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання від 14 червня 2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68 554,00 грн., суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Представником позивача в ході розгляду справи пояснено, що зазначена переплата виникла під час здійснення господарської діяльності Київським представництвом ТОВ ЛЕО (), яке 10 грудня 2013 року було припинено.

Більш того, звернення позивача до податкового органу від 14 червня 2017 року за вих. № 01-20/2/45 обґрунтовано відповіддю державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 25 квітня 2017 року № 9437/10/26-55-12-01, згідно якої питання про повернення визначеної в заяві ТОВ ЛЕО переплати, повинно вирішуватися контролюючим органом за основним місцем обліку, а саме Луганською об`єднаною державною податковою інспекцією головного управління ДФС у Луганській області.

Таким чином, у зв`язку із перебуванням з 01 січня 2017 на податковому обліку в Луганській об`єднаній державній податковій інспекції головного управління ДФС у Луганській області, ТОВ ЛЕО звернулось із відповідною заяво, проте, станом на час розгляду справи, відповідачем ані відповіді , ані відповідного рішення не надано та не прийнято.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання Луганської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Луганській області скласти та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про проведення товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання заліку надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 68 554,00 грн. в рахунок сплати товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання податку на додану вартість в зазначеній сумі 68 554,00 грн. є передчасними, відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та не приймає їх необґрунтованість, викладених в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства, зокрема, рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оскільки судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечувалося представником податкового органу, що інспекцією (Луганська ОДПІ) станом на час розгляду даної справи не надано ані відповіді, ані рішення на заяву ТОВ ЛЕО від 14 червня 2017 року № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68 554,00 грн., з метою захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про необхідність зобов`язання надати відповідну відповідь.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання апелянта (податкового органу) на зупинення провадження у справі до вирішення справи № 812/420/18, оскільки таке зупинення на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не є підставою для скасування рішення по суті позовних вимог.

Також процесуальні порушення судом першої інстанції на які посилався відповідач( продовження розгляду справи при залучені інших сторін) не призвели до неправомірного прийняття рішення, оскільки всі сторони мали повну свободу та можливість доводити свої доводи в суді до прийняття рішення по суті.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права а доводи апеляційних скарг нівелюються вищевказаними нормами права та висновками суду.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» та Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 02 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко