Справа № 320/376/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/376/19 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Федотова І.В.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» до Енергетичної митниці ДФС, про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» звернулось до суду з позовом до Енергетичної митниці ДФС, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просило суд:

- визнати протиправними дії Київської митниці ДФС щодо відмови у проведенні процедури повернення надміру сплачених коштів;

- визнати протиправною бездіяльність Київської митниці ДФС щодо ненадання до органів Державної казначейської служби висновку щодо повернення ТОВ «Автобансервіс» надміру сплачених коштів;

- зобов`язати Київську митницю ДФС скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення ТОВ «Автобансервіс» надміру сплачених митних платежів у сумі 4568639,27 грн. на поточний рахунок п/р НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851;

- визнати протиправними дії Енергетичної митниці ДФС щодо відмови у проведенні процедури повернення надміру сплачених коштів;

- визнати протиправною бездіяльність Енергетичної митниці ДФС щодо ненадання до органів Державної казначейської служби висновку щодо повернення ТОВ «Автобансервіс» надміру сплачених коштів;

- зобов`язати Енергетичну митницю ДФС скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення ТОВ «Автобансервіс» надміру сплачений податок на додану вартість у сумі 1673156,85 грн. на поточний рахунок п/р НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851.

На обгрунтування вказаних позовних вимог, позивач зазначив, що ТОВ «Автобансервіс» було дотримано вимог законодавства, неодноразово та своєчасно подавались заяви про повернення надміру сплачених сум, в т.ч. від 02.08.2018 №01-14/735 та від 02.08.2018 № 01-14/732, однак останні були відхилені у зв`язку із податковим боргом, який був відсутній у позивача, що підтверджується рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі 810/291/18 від 22.05.2018.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Енергетичної митниці ДФС щодо відмови у проведенні процедури повернення надміру сплачених коштів.

Визнано протиправною бездіяльність Енергетичної митниці ДФС щодо ненадання до органів Державної казначейської служби висновку щодо повернення ТОВ «Автобансервіс» надміру сплачених коштів.

Зобов`язано Енергетичну митницю ДФС скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення ТОВ «Автобансервіс» () надміру сплачений податок на додану вартість у сумі 1673156,85 грн. на поточний рахунок п/р НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ`єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що оскільки термін подання заяви про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми коштів митних, інших платежів за митними деклараціями від 05.08.2015 закінчився 03.08.2018, відтак відповідачем була надіслана обґрунтована відмова у поверненні коштів.

Крім того, зазначає, що станом на 14.08.2018 у ТОВ «Автобансервіс» був наявний податковий борг в сумі 2 431 588, 52 грн, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заяв позивача.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» зареєстроване як юридична особа 26.04.2002, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.01.2019.

Так, ТОВ «Автобансервіс» було подано до Енергетичної митниці ДФС додаткові митні декларації до тимчасових митних декларацій, на момент оформлення яких всі податки були сплачені в повному обсязі, однак при оформленні додаткових митних декларацій сума податків зменшилась.

У подальшому, позивач неодноразово звертався з заявами від 02.08.2018 №01-14/735 та №01-14/732 про повернення сум сплати по митним деклараціям, однак отримав відмову, оскільки, на думку митного органу, в інтегрованій картці платника податків по податку на додану вартість в ТОВ «Автобансервіс» була наявна податкова заборгованість (а.с. 140-141, 146-147 Том 2).

У той же час, ТОВ «Автобансервіс» усунувши причини для відмови у поверненні надміру сплачених сум, вкотре звернулось до Енергетичної митниці ДФС із заявою від 10.12.2018 №01-14/1374 (вх. Енергетичної митниці ДФС від 10.12.2018 №8948/10) (а.с. 35-48 том 1).

09.01.2019 позивачем отримано рішення від 21.12.2018 №28-70-2/19/10-4332 про відмову в поверненні надміру сплачених коштів з посиланням на те, що останнім порушено строки для звернення позивача з заявою для повернення надміру сплачених сум.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Енергетична митниця ДФС не виконала процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеними порядками, а тому бездіяльність митного органу щодо не проведення процедури повернення надміру сплачених сум митних платежів є протиправною.

У зв`язку із тим, що дії Енергетичної митниці ДФС щодо відмови у проведенні процедури повернення надміру сплачених коштів та бездіяльність Енергетичної митниці ДФС щодо ненадання до органів Державної казначейської служби висновку щодо повернення ТОВ «Автобансервіс» надміру сплачених коштів є протиправними, відтак, у даному випадку належним способом захисту прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення позивачу надміру сплачених митних платежів у сумі 1673156,85 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини першої статті 261 Митного кодексу України, у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Підставою для звернення з даним позовом слугувало те, що ТОВ «Автобансервіс» було подано до Енергетичної митниці ДФС додаткові митні декларації до тимчасових митних декларацій.

Оскільки при оформленні додаткових митних декларацій, сума податків зменшилась, позивач звернувся з заявами про повернення суми сплати, однак вказані заяви залишились без задоволення.

Так, умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначає стаття 43 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 43.1 цієї статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2. статті 43 Податкового кодексу України).

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3. статті 43 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 43.5. статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Положення статті 43 Податкового кодексу України узгоджуються з нормами Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15 грудня 2015 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124 (далі - Порядок № 1146).

Вказаний Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Пунктом 6 Порядку № 1146 передбачено, що у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу Державної фіскальної служби у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені (крім грошових зобов`язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку (пункт 7 Порядку № 1146).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1146, у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган Державної фіскальної служби готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Таким чином, законодавством визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

При цьому, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є факт ухвалення контролюючим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку.

Водночас, ухваленню відповідного висновку має передувати перевірка поданої платником заяви про повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що на заяви позивача від 02.08.2018 №01-14/735 та №01-14/732 про повернення коштів відповідачем було відмовлено з огляду на наявність у позивача податкової заборгованості по податку на додану вартість.

У той же час, рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №810/291/18 від 22.05.2018 підтверджено у ТОВ «Автобансервіс» відсутність податкового боргу.

При цьому, відповідна сума податкового боргу була погашена, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості, що була направлена відповідачу листом від 22.12.2018 №01-14/2014.

У подальшому, ТОВ «Автобансервіс», усунувши причини для відмови у поверненні надміру сплачених сум, вкотре звернулось до Енергетичної митниці ДФС із заявою від 10.12.2018 №01-14/1374 (вх. Енергетичної митниці ДФС від 10.12.2018 №8948/10).

Вказане свідчить про те, що позивачем вчинено ряд дій для повернення надміру сплачених сум авансових внесків, які не надали бажаного результату, а саме, відповідні заяви позивачем до контролюючого органу датові 02 серпня 2018 року та надіслані на адресу відповідача 03 серпня 2018 року (а.с. 27-32 Том 1), що свідчить про те, що позивач не пропустив термін повернення (1095 днів), що обчислюється від дня виникнення надміру сплаченої суми (дата додаткових митних декларацій - 05 серпня 2015 року).

Відтак, твердження апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення з заявою про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних платежів не заслуговують на увагу.

Разом з тим, контролюючим органом під час розгляду справи не надано обгрунтованих пояснень про причини невиконання покладеного на нього обов`язку щодо підготовки висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подання його до Державної казначейської служби України, у порядку встановленому законом.

Посилання апелянта на факт подачі заяви від 10.12.2018 №01-14/1374 не у межах 1095 днів колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що, оскільки позивачем було дотримано встановлений порядок подання заяви про повернення надміру сплачених сум за додатковими митними деклараціями від 05.08.2015 до контролюючого органу з дотриманням 1095-денного строку, та заявою від 10.12.2018 повідомлено про наявність оформлення інших митних декларацій та відсутності станом на 10.12.2018 заборгованості за сплати податків.

У той же час, приймаючи рішення від 21.12.2018, Енергетичною митницею ДФС жодним чином не було надано оцінку щодо повернення надмірно сплачених коштів по іншим деклараціям, окрім декларацій від 05.08.2015.

Таким чином, позивач підтвердив факт надмірної сплати коштів, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок скласти відповідний висновок з направленням його до органів Державного казначейства України. Натомість Енергетична митниця ДФС не навела обґрунтованих підстав відмови у підготовці висновку, не перевіривши при цьому факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та не встановивши наявність такої переплати.

Враховуючи вищевикладене, встановивши факт надмірної сплати позивачем податку, а також звернення Товариства до податкового органу з відповідними заявами, суд першої інстанції правомірно визнав дії Енергетичної митниці ДФС щодо відмови у проведенні процедури повернення надміру сплачених коштів та визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання до органів Державної казначейської служби висновку щодо повернення ТОВ «Автобансервіс» надміру сплачених коштів.

Крім того, для повного захисту порушених прав та інтересів позивача судом першої інстанції вірно зобов`язано відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення ТОВ «Автобансервіс» надміру сплачених митних платежів у сумі 1673156,85 грн.

При цьому, зобов`язуючи митний орган підготувати та надати відповідному органу казначейства висновок про повернення із державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів суд не втрутився у дискреційні повноваження митного органу, оскільки завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, а суд є правозастосовуючим органом, тобто не створює нових правових норм, не підміняє собою органи виконавчої та законодавчої влади, а на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку, вирішує справи.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, № 4241/03 (п. 54) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32), зокрема у п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, що відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено 10.07.2019.