Справа № 662/1309/19
Суддя: Решетов В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

у складі: головуючого судді - Решетова В.В.

секретар судового засідання - Сушко Н.І.

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до патрульного взводу № 3 патрульної поліції УАП в Херсонській області інспектора поліції старшого сержанту поліції Пшанецького С.В. управління патрульної поліції м. Херсон, Головного управління національної поліції в Херсонській області про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою до вищеозначених відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.06.2019 року стосовно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн., за порушення п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач вказав, що після безпідставної зупинки його авто при в`їзді до м.Олешки Херсонської області, патрульний повідомив йому що він порушив швидкісний режим та пристрій TruCAM зафіксував швидкість автомобіля, яким вона керувала на відмітці 90 км/год., у зв`язку з чим була складена оскаржувана постанова серії НК №158679 від 03.06.2019 року. Просить скасувати постанову серії НК №158679 від 03.06.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що його автомобіль було зупинено трьома працівниками поліції біля знаку «Олешки», при цьому він рухався зі швидкістю 52 км/год. Після огляду запису відео з пристрою TruCAM вбачається, що транспортні засоби рухаються поза межами населеного пункту, спочатку їде білий автобус зі швидкістю 80 км/год, потім паркан, а потім автомобіль схожий на його, також зі швидкістю 80 км/год., але ідентифікувати їх по реєстраційним номерам неможливо у зв`язку з дуже поганою якістю відео, більш якісного відео працівниками поліції надано не було. Також зазначив, що такий пристрій TruCAM виключений з Державного реєстру вимірювальної техніки й не може застосовуватись на території України. Крім того вказав на те, що дорожні знаки не відповідають державним стандартам та водій не несе відповідальності за невиконання вимог таких знаків всупереч стандартів. Просив визнати незаконною постанову серії НК №158679 від 03.06.2019 року.

Відповідач до судового засідання не з`явився, надав відзив в якому зазначив, що оскаржувана постанова винесена інспектором поліції з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженої на те особою та вимір швидкості автомобілю позивача відбувався на пристрій TruCAM, який сертифікований належним чином та дозволений для використання на території України. Вважає, що підстав для задоволення адміністративного позову не має.

Свідок ОСОБА_2 суду надав покази аналогічні показам позивача, вказавши, що 03.06.2019 року знаходився в автомобілі разом з ОСОБА_1 на час його зупинки працівниками поліції. Зазначив, що сам знімав на відео все, що відбувалось в той час на дорозі біля знаку «Олешки» та підтвердив, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год.

Суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та свідка, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії НК №158679 від 03.06.2019 року, на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. Згідно даної постанови - водій ОСОБА_1 03.06.2019 року порушив швидкісний режим, а саме перевищив дозволену швидкість руху автомобіля, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанова винесена працівником патрульної служби, була отримана позивачем 03.06.2019 року, тобто в день винесення постанови та надана йому, але дуже поганої якості, ані місця розгляду справи, ані обставин справи, ані спеціального звання відповідача розібрати не можливо. В тексті самої постанови відсутні будь-які відомості про докази, що підтверджують скоєння водієм вказаного порушення, що є обов`язковим у разі оспорювання водієм складу правопорушення і вини. В постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні пояснення самого водія та його підпис. Крім того відповідачем не виконано ухвалу суду від 13.06.2019 року, якою зобов`язано відповідача надати предмет позову - оскаржувану постановусерії НК №158679 від 03.06.2019 року. Тому дана постанова є невмотивованою і не відповідає вимогам КУпАП.

Позивач заперечує факт скоєння адміністративного правопорушення та зазначив, що поліцейський патрульної служби дійсно безпідставно зупинив його автомобіль у вказаний час, вказавши позивачу, що він перевищив дозволену швидкість руху автомобілю, і що це зафіксовано на спеціальний пристрій TruCAM, але на вимогу ОСОБА_1 переглянути відеозапис правопорушення, відповідачем надано відео дуже поганої якості, з якого не можливо ідентифікувати його автомобіль.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дана правова позиція закріплена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, в якій зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до відзиву відповідачів, патрульний діяв відповідно до закону та використовував пристрій TruCAM на законних підставах. До відзиву надав свідоцтво про повірку законодавчого регульованого засобу вимірюваної техніки від 21.12.2018 року №22-01/13794, копію експертного висновку від 29.07.2011 року, копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року, копію експертного висновку від 27.09.2018 року та додатку до нього.

Також у відзиві відповідача зазначено, що пристрій LTI 20/20 TRUCAM, було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірюваної техніки за номером У3197-12.

Відповідно до наказу від 05.04.2012 року №437 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України пристрій TruCAM, затвердили, як засіб вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 «Про затвердження переліку типів засобі вимірювальної техніки, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів та внесення змін до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, переліків типів засобів вимірювальної техніки, стандартних зразків складу та властивостей речовин і матеріалів» виключено з Державного реєстру вимірювальної техніки типи засобів вимірювальної техніки, унесені до нього за номером У3197-12.

Зважаючи на вищезазначене, у відповідача відсутні законні підстави використовувати пристрій TruCAM, як засіб вимірювання швидкості, тому суд критично відноситься до доданих до відзиву свідоцтва про його повірку, листів та експертного висновку. До того ж в списку номерів зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія доданого до відзиву експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018 року, номеру ТС 001005 лазерного вимірювача TruCAM, яким проводилось фіксування швидкості в даному випадку, в переліку відсутній.

Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Також відповідно до положень частини четвертої цієї статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (частина п`ята статті 258 КУпАП).

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється: на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Статтею 122 КУпАП передбачено адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, на які накладаються адміністративні стягнення, зокрема про перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 1271-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, можуть розглядатися: за місцем вчинення правопорушення; за місцем обліку транспортних засобів; за місцем проживання порушників.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Отже, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Такий висновок зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються.

Винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.06.2019 року серії НК №158679 розглянута на місці зупинки авто позивача, тобто порушуючи головне право громадянина на отримання правової допомоги.

Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні відео та відповідно з пояснень позивача ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , вбачається, що позивач правил дорожнього руху не порушував, діяв відповідно до положень ПДР України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З дослідженого відеозапису та світлин на диску, доданому до відзиву неможливо остаточно встановити швидкість якого транспортного засобу вимірюється. Позивач з самого початку його зупинки заперечує факт перевищення швидкості. Показання лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу TruCAM № ТС001005 судом не можуть бути прийняті як доказ враховуючи його виключення з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (У3197-12) згідно наказу Мінекономрозвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог про притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності покладається на посадову особу.

Оскільки належних доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідач не надав, то враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАПта Конституцією України, виходячи з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані, відповідають дійсності та при розгляді порушено право на захист позивача, на дослідження доказів та обставин, на пояснення та зауваження до протоколу, який не було складено, застосування вимірювального пристрою TRUCAM, який виключено з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, тому у такому випадку суд приходить до висновку про скасування постанови від 03.06.2019 року серії НК №158679 про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 77,205, 241 , 268,271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до патрульного взводу № 3 патрульної поліції УАП в Херсонській області інспектора поліції старшого сержанту поліції Пшанецького С.В. управління патрульної поліції м. Херсон, Головного управління національної поліції в Херсонській області про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії НК №158679 від 03.06.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до П`ятого адміністративного суду через Новотроїцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Решетов