Справа № 520/3619/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 р.Справа № 520/3619/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Горжий А.В.

представник позивача ОСОБА_1

представник тртеьої особи Рибалко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 20.05.19 року по справі № 520/3619/19

за позовом Державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"

до Північного офісу Державної аудиторської служби України треті особи Служба безпеки України , Головний державний фінансовий інспектор Північного офісу Державної аудиторської служби України Хоменко Михайло Григорович

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (далі по тексту - ДП "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного офісу Державної аудиторської служби України (далі по тексту Північний офіс ДАСУ, відповідач), треті особи: Служба безпеки України, головний державний фінансовий інспектор Північного офісу Державної аудиторської служби України Хоменко Михайло Григорович, в якому просив суд: визнати незаконними дії Північного офісу Державної аудиторської служби України з проведення за зверненням Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України від 17.12.2018 року № 8/1/2-13343 перевірки окремих питань фінансово - господарської діяльності державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", яку проведено з 09.01.2019 року по 21.01.2019 року та результати якої оформлено довідкою від 21.01.2019 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року провадження по адміністративній справі № 520/3619/19 за позовом державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" до Північного офісу Державної аудиторської служби України, треті особи: Служба безпеки України, головний державний фінансовий інспектор Північного офісу Державної аудиторської служби України Хоменко Михайло Григорович про визнання дій незаконними - закрито.

Позивач, не погодившись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та прийняття рішення з порушенням норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказав на те, що предметом оскарження є дії Північного офісу ДАСУ щодо проведення перевірки ДП "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", тому зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також, звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про закриття провадження в порушення ч.1 ст. 239 КАС України, не роз`яснив, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Третя особа Служба безпеки України, у надісланих до суду апеляційної інстанції поясненнях, а також її представник у судовому засіданні, з огляду на відсутність порушення прав позивача та необґрунтованість апеляційної скарги, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Третя особа Головний державний фінансовий інспектор Північного офісу Державної аудиторської служби України Хоменко Михайло Григорович до суду апеляційної інстанції не прибув, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що третя особа по справі Головний державний фінансовий інспектор Північного офісу Державної аудиторської служби України Хоменко Михайло Григорович був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності зазначеної третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000225 від 10.08.2018 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України. У ході досудового розслідування встановлено, що службові особи Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою зі службовими особами ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів", ДП "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" упродовж 2016 - 2018 років під приводом закупки обладнання в рамках урядової угоди "Сприяння взаємній торгівлі, шляхом усунення технічних бар`єрів у торгівлі між Україною та ЄС" вчинили розтрату бюджетних коштів в особливо великому розмірі.

За зверненням Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України від 17.12.2018 №8/1/2-13343 на підставі доручення Київської місцевої прокуратури №7 в рамках кримінального провадження від 10.08.2018 №0000225, головним державним фінансовим інспектором Північного офісу Державної аудиторської служби України Хоменком М.Г., в якості залученого спеціаліста, проведено перевірку окремих питань фінансово - господарської діяльності ДП "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації".

Перевірка проводилась з 09.01.2019 року по 21.01.2019 року на підставі документів, наданих ініціатором перевірки, які містяться у кримінальному провадженні від 10.08.2018 №0000225 та документів, які розміщені в електронній системі публічних закупівель "Prozorro".

За результатами проведеної перевірки головним державним фінансовим інспектором Північного офісу ДАСУ складено довідку перевірки окремих питань фінансово - господарської діяльності ДП "Харківстандартметрологія" від 21.01.2019 року, в якій викладено висновки з досліджених питань.

Вважаючи незаконними дії Північного офісу Державної аудиторської служби України з проведення з 09.01.2019 року по 21.01.2019 року перевірки окремих питань фінансово - господарської діяльності державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" за зверненням Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ від 17.12.2018 року № 8/1/2-13343, та такими, що не відповідають положенням Закону України № 2939-XII та Порядку №346/1025/685/53, за результатами якої складено довідку від 21.01.2019 року, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про закриття провадження по адміністративній справі згідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані позивачем дії відповідача щодо проведення перевірки та складання за її результатами довідки не створюють безпосередньо для нього будь-яких правових наслідків, а тому ці правовідносини не породжують виникнення публічно-правового спору, який віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що участь спеціаліста в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні регулюється ст. 71 КПК України, а не положеннями Закону України № 2939-ХІІ та Порядком №346/1025/685/53.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Варто зазначити, що нова редакція ст. 124 Конституції України, яка набрала чинності 30 вересня 2016 року, містить норму, згідно з якою юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, акцентуючи саме на факті наявності спору. У свою чергу, попередня редакція передбачала конституційну гарантію того, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Таким чином, юрисдикція суду була звужена виключно до вирішення спорів.

Аналогічних змін зазнали й положення ст. 2 КАС України, які визначають завдання адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Важливо також, що в новій редакції ст. 2 КАС України, на відміну від попередньої редакції, звернено увагу саме на ефективний захист прав та інтересів позивачів, а в ст. 6 щодо права на звернення до суду та способів судового захисту акцентується на спрямованість адміністративного судочинства саме на захист законних інтересів (у попередній редакції КАС України в ст. 5 поняття «інтерес» було вжите в загальному значенні). Крім того, в новій редакції цього Кодексу до основних засад (принципів) адміністративного судочинства віднесено неприпустимість зловживання процесуальними правами та, відповідно, визначено зловживанням правом, серед іншого, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (ст. 2 та 45).

Згідно положень п.1 ч.1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на зазначені норми, колегія суддів вказує на те, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

В даному випадку, суть спірних правовідносин у цій справі полягає в оспорюванні законності дій Північного офісу Державної аудиторської служби України з проведення за зверненням Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України від 17.12.2018 року № 8/1/2-13343 перевірки окремих питань фінансово - господарської діяльності ДП "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", на підставі наданих ініціатором перевірки документів, які містяться в кримінальному провадженні від 10.08.2018 №0000225 та документами, які розміщені в електронній системі публічних закупівель "Prozorro". Результати проведеної головним державним фінансовим інспектором Північного офісу ДАСУ ОСОБА_2 з 09.01.2019 року по 21.01.2019 року перевірки оформлено довідкою від 21.01.2019 року.

За змістом ст. 93 КПК України, слідчий, прокурор уповноважені збирати докази в порядку, передбаченому чинним законодавством. Під час проведення слідчих дій слідчий, прокурор наділені дискреційним правом щодо залучення спеціаліста, який з цього моменту є учасником кримінального провадження, правовий статус такої особи визначено КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КПК України, спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

На виконання положень цієї статті та з метою забезпечення завдань кримінального провадження, ревізійне управління України, Міністерство внутрішніх справ України, Служба безпеки України та Генеральна прокуратура України спільним наказом від 19 жовтня 2006 року №346/1025/685/53 затвердили Порядок взаємодії, який регулює питання, пов`язані з участю фахівця Державної контрольно-ревізійної служби, правонаступником якої є ДАСУ, у перевірці, що проводиться правоохоронними органами, і не розповсюджує свою дію на випадки надання таким фахівцем консультативної інформації за наслідком вивчення матеріалів кримінального провадження.

При цьому, залучення спеціаліста це дискреційне право слідчого та/або прокурора, надане їм в межах кримінального провадження, яке направлене на забезпечення ефективного досудового розслідування.

Оскарження таких дій за чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, оскільки сам факт залучення спеціаліста Північного офісу ДАСУ до проведення ним з 09.01.2019 по 21.01.2019 перевірки окремих питань фінансово - господарської діяльності ДП "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" за зверненням Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ, проведення такої перевірки, результати якої оформлено довідкою від 21.01.2019 року, не породжує жодних правових наслідків для учасників кримінального провадження та інших осіб, щодо яких проводяться відповідні процесуальні дії.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що участь посадової особи Державної фінансової інспекції (ДАСУ) як спеціаліста, у перевірках, що проводяться правоохоронними органами, за наслідками яких спеціаліст надає довідкову інформацію, та участь такої особи в проведенні ревізій, здійснених на підставі ст. 11 Закону України № 2939-XII, результати яких оформлюються актом, не є тотожними поняттями.

Так, положеннями частин 1 і 2 статті 2 Закону України № 2939-XII визначено головні завдання органу державного фінансового контролю, зокрема інспектування, яке здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті (ст. 4 Закону України №2939-XII).

Згідно з пп. 3.1 п. 3 Порядку №346/1025/685/53, працівники органів державної контрольно-ревізійної служби (далі ДКРС), правонаступником якої є ДАСУ, за зверненнями правоохоронних органів можуть брати участь у перевірках, що проводяться правоохоронними органами у підконтрольних установах (з питань, визначених в абзаці 1 п. 2.2 цього Порядку), та на інших об`єктах контролю (з питань, визначених в абзаці 2 п. 2.2 цього Порядку), як спеціалісти.

Працівники органів ДКРС направляються для участі в перевірках, що проводять правоохоронні органи, на підставі листа відповідного органу ДКРС. У ході участі у перевірці спеціаліст використовує свої спеціальні знання і в межах компетенції надає консультації та відповіді на порушені питання, при цьому фіксує факти порушення законодавства з питань використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов`язань, стану і достовірності бухгалтерського обліку і фінансової звітності, визначає розмір заподіяної матеріальної шкоди (збитків) та посадових (службових) осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких допущено порушення законодавства та завдано матеріальну шкоду (збитки).

Результати участі спеціаліста у перевірці оформляються довідкою, яка складається на чистому аркуші та підписується спеціалістом із зазначенням посади та назви органу, в якому він працює. Довідка складається у двох примірниках, один з яких після підписання спеціалістом надсилається правоохоронному органу - ініціатору перевірки. Другий примірник довідки залишається у відповідному органі ДКРС. Права та обов`язки посадової особи служби, яка залучається як спеціаліста для участі у проведенні слідчої дії, визначаються КПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 826/818/16, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що позивач дійшов помилкового висновку про порушення Північним офісом Державної аудиторської служби України вимог Закону України № 2939-XII та Порядку №346/1025/685/53 з проведення за зверненням Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України від 17.12.2018 року № 8/1/2-13343 перевірки певних питань фінансово - господарської діяльності ДП "Харківстандартметрологія", на підставі наданих ініціатором перевірки документів, які містяться у кримінальному провадженні від 10.08.2018 року №0000225, оскільки такі дії вчинені в межах досудового розслідування і з метою реалізації дискреційного права органів досудового розслідування щодо залучення спеціаліста в процесі збирання доказів у кримінальному провадженні.

Отже, в даному випадку, йдеться про виконання обов`язків, покладених кримінально-процесуальним законодавством, а саме виконання доручення прокурора в порядку ст.36 КПК України.

Крім того, дотримання порядку збирання доказів органами досудового розслідування, у тому числі й залучення спеціаліста, є предметом перевірки під час розгляду справи судом у порядку кримінального судочинства.

За змістом положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (стаття 94 КПК України).

Тобто, прерогатива перевірки дотримання порядку збирання доказів у кримінальному провадженні надана саме відповідним уповноваженим суб`єктам у межах кримінального провадження і регулюється виключно нормами КПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що незгода особи із проведенням спеціалістом Північного офісу Державної аудиторської служби України перевірки окремих питань фінансово - господарської діяльності підприємства під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження може бути висловлена у цьому провадженні.

Зокрема, вимога про визнання незаконними дій Північного офісу Державної аудиторської служби України щодо проведення такої перевірки за матеріалами кримінального провадження не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

З приводу доводів апелянта про те, що спеціаліст є технічним фахівцем та може залучатись лише для надання консультацій, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок застосування технічних або інших засобів, або для надання безпосередньої технічної допомоги (для фотографування), при цьому залучення спеціаліста для проведення перевірки чи ревізії ст. 71 КПК України не передбачено, а також того, що позивач не є стороною кримінального провадження від 10.08.2018 №0000225, а тому позбавлений можливості оскаржити дії Служби безпеки України за правилами КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що предметом даного позову є правомірність дій відповідача щодо проведення перевірки окремих питань фінансового - господарської діяльності ДП "Харківстандартметрологія" за зверненням Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України від 17.12.2018 року № 8/1/2-13343 за наданими матеріалами в рамках кримінального провадження.

При цьому, позивач не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні від 10.08.2018 року №0000225, жодних безпосередніх негативних наслідків саме від дій Північного офісу Державної аудиторської служби України позивачем, як юридичною особою, не понесено.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що оскаржувані позивачем дії відповідача щодо проведення перевірки та складання за її результатами довідки не створюють безпосередньо для нього будь-яких правових наслідків, а тому ці правовідносини не породжують виникнення публічно-правового спору, який віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Визначальним для розуміння спору як адміністративно-правового є не тільки участь суб`єкта владних повноважень, але й характер відповідного спору та його наслідки для суб`єкта спірних правовідносин. Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та /або їх посадовими особами у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність суб`єкта владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Конституційний Суд України у Рішенні 14 грудня 2011 року у справі № 1-29/2011 визначив підґрунтя розмежування публічно-правових спорів між судами адміністративної та кримінальної юрисдикцій. У п. 4.2 цього Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі вправі ініціювати їх вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу та самі по собі не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих ст. 6, 13 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод (далі Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п. 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, п. 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі Меньшакова проти України).

Відтак, з метою належного звернення за судовим захистом особа на момент звернення до суду повинна обґрунтувати існування його порушеного права або законного інтересу.

Враховуючи вищевикладене, а також що позивач не є учасником кримінального провадження від 10.08.2018 р. №0000225, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані дії відповідача щодо проведення перевірки ДП "Харківстандартметрологія" та складання за її наслідками довідки від 29.01.2019 року не породжують для позивача права на захист та звернення до суду з даним позовом.

При цьому, поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в контексті ч. 3 ст. 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № П/800/526/17, від 22 березня 2018 року у справі № П/9901/135/18 , від 10 травня 2018 року у справі № П/9901/122/18, від 20 березня 2019 року у справі № 808/3230/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищезазначене, оскільки участь спеціаліста в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні регулюється ст. 71 КПК України, а не положеннями Закону України № 2939-ХІІ та Порядком №346/1025/685/53, колегія суддів дійшла висновку про те, що справа не підлягає судовому розгляду.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про закриття провадження в порушення ч.1 ст. 239 КАС України, не роз`яснив, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що позов Державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" по справі № 520/3619/19 взагалі не підлягає судовому розгляду, оскільки юрисдикція судів поширюється лише на юридичні спори, і саме їх наявність дозволяє особі (позивачеві) реалізувати своє право на звернення до суду.

Так, колегія суддів вказує на те, що суд правомірно не роз`яснив, до якого суду слід звертатися з таким позовом (правову позицію висловлено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі №9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі №9901/497/18, від 5 лютого 2019 року у справі №9901/638/18 та від 27 лютого 2019 року у справі №9901/798/18).

Згідно п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі № 520/3619/19.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права, закривши провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 520/3619/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 11.07.2019 року