Справа № 522/7812/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/7812/19
Головуючий в 1 інстанції: Шкамерда К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 17 травня 2019 року, ухвалену без виклику сторін у справі у м.Одесі у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови від 25 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті в іншому складі суду. Доводами апеляційної скарги зазначено, що пропуск строку на оскарження постанови відповідача обумовлений механічною помилкою. Апелянт зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 07.05.2019 року, а не 25.04.2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У відповідності до частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний строк, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Згідно з положеннями ч. ч. 1,2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно доч. 1 та ч. 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на наведені норми КАС України, закон пов`язує строк на звернення до суду із позовом не лише з датою, коли особа дізналася про порушення своїх прав, а й з датою, коли така особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169, ч. 5 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав постанову Управління ДБАК ОМР №342/19 від 25.04.2019 року по справі про адміністративне правопорушення 25.04.2019 року, про що свідчить відмітка про отримання та підпис позивача в самій постанові 25.04.2019 року (а.с.66).

У відповідності до ст. ст. 289 КУпАП та ст.286 КАС України останнім десятим днем на оскарження постанови, з урахуванням того, що 05.05.2019 року є вихідним днем, є 06.05.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом про оскарження постанови Управління ДБАК ОМР №342/19 від 25.04.2019 року по справі про адміністративне правопорушення звернувся до суду 08.05.2019 року, тобто з пропуском строку на оскарження.

В апеляційній скарзі апелянт наголошую, що пропуск строку на оскарження постанови відповідача обумовлений механічною помилкою.

Апелянт зазначає, що 25.04.2019 року в Управлінні ДАБК ОМР при наданні письмових пояснень, отримав лише копію протоколу та лише 05.05.2019 року дізнався про відсутність копії оскаржуваної постанови в отриманих матеріалах. Апелянт зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 07.05.2019 року, а не 25.04.2019 року.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи, оскільки апелянтом не надано жодних доказів отримання копії оскаржуваної постанови 07.05.2019 року. В свою чергу матеріалами справи встановлено, що позивач отримав постанову Управління ДБАК ОМР №342/19 від 25.04.2019 року по справі про адміністративне правопорушення 25.04.2019 року, про що свідчить відмітка про отримання та підпис позивача в самій постанові 25.04.2019 року (а.с.66), а також зазначене підтверджується доводами апеляційної скарги про те, що 25.04.2019 року в Управлінні ДБАК ОМР позивач з даною постановою ознайомився та власноруч розписався про її отримання з зазначенням дати 25.04.2019 року.

Крім того, у відповідності до частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Таким чином, з 25.04.2019 року з дня ухвалення оскаржуваної постанови, позивачем 10-ти дений строк на оскарження пропущено.

Таким чином, колегія суддів вважає причини пропуску строку, зазначені апелянтом, як на підставу поновлення строку звернення до суду з позовом неповажними.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що підстави наведені позивачем щодо визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду є неповажними, тому судом першої інстанції вірно повернуто позовну заяву.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 312, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 17 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик