Справа № 826/10685/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Коротких А.Ю. Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРЕМЕЗНА-АГРО" до Міністерства юстиції України, треті особи,які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державний реєстратор реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області - ОСОБА_50, Державний реєстратор реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області - ОСОБА_51, Державний реєстратор реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області - ОСОБА_52, Державний реєстратор реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області - ОСОБА_53, ОСОБА_21, Нотаріус Обухівської районної державної нотаріальної контори - ОСОБА_54, ОСОБА_48, ОСОБА_36, Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л» визнання протиправним та скасування наказу в частині, скасування рішення та записів, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕРЕМЕЗНА-АГРО" (далі - позивач або ТОВ "ДЕРЕМЕЗНА-АГРО") звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач або МЮ України або МЮУ або Суб`єкт розгляду скарги), у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 984/5 від 04.04.2018, в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.02.2015 № 19059623, прийнятого державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_50, від 10.10.2014 № 16375355, прийнятого державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_52, від 26.01.2015 № 18863369, від 26.01.2015 № 18853863, від 10.02.2015 № 19236265, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_51, від 14.08.2015 № 23678528, прийнятого державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_53, від 13.10.2017 № 37561451, прийнятого нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_54;

- скасувати рішення ОСОБА_55, Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України, № 40490409, в частині скасування іншого речового права № 8594728 (спеціальний розділ) від 28.01.2015, № 7282521 (спеціальний розділ) від 09.10.2014, № 8500105 (спеціальний розділ) від 24.01.2015, № 8495247 (спеціальний розділ) від 24.01.2015, № 10809399 (спеціальний розділ) від 11.08.2015, № 22814993 від 11.08.2015, № 8680007 (спеціальний розділ) від 09.02.2015;

- скасувати, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, записи про скасування державної реєстрації іншого речового права № 8594728 (спеціальний розділ) від 28.01.2015, № 7282521 (спеціальний розділ) від 09.10.2014, № 8500105 (спеціальний розділ) від 24.01.2015, № 8495247 (спеціальний розділ) від 24.01.2015, № 10809399 (спеціальний розділ) від 11.08.2015, № 22814993 від 11.08.2015, № 8680007 (спеціальний розділ) від 09.02.2015, внесені на підставі рішення ОСОБА_55, Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України, № 40490409.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що скаржниками було порушено 60-ти денний строк звернення до Міністерства юстиції України зі скаргами на реєстраційні рішення, оскільки договори оренди зі скаржниками були укладені ще у 2014-2015 рр., що ТОВ «ДЕРЕМЕЗНА-АГРО» не було повідомлено про розгляд таких скарг, а з оголошення на сайті Міністерства не можливо встановити, яка саме скарга призначена до розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив про наявність порушень процедурного характеру, що є підставою для скасування спірного наказу, оскільки важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема, надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли. Тому, невиконання суб`єктом владних повноважень - відповідачем вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

На вказане рішення суду відповідач - Міністерство юстиції України - подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Скарга обґрунтована тим, що позивача було повідомлено про надходження та розгляд Мінюстом колективних скарг на реєстраційні рішення у порядку, встановленому законодавством, що такі скарги подані заявниками з дотримання 60-ти денного строку досудового оскарження з дня, коли їм стало відомо про порушення їх прав, а також з того, що оскаржувані позивачем накази Міністерства юстиції України є правомірними, а скасовані ними реєстраційні рішення прийняті за відсутності всіх необхідних документів, зокрема, актів визначення меж земельних ділянок в натурі, актів приймання-передачі об`єктів оренди, копій державних актів про право власності на земельні ділянки та інших документів, які повинні додаватися до договорів оренди, що самі договори оренди не містили істотних умов, а деякі з них містили виправлення та дописки.

Також з апеляційної скаргою зверталась третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗА-Л», однак, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2019 року її було повернуто товариству у зв`язку із не усуненням недоліків скарги.

01 липня 2019 року від представника ТОВ «РОЗА-Л» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливість його явки в судове засідання через перебування у відпустці за межами України та необхідністю додати докази, отримані в процесі підготовки апеляційної скарги. Колегія суддів відмовила в задоволенні даного клопотання через його недоведеність жодними доказами. Крім того, участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, а всі доводи сторони можуть викласти у письмових заявах по суті справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 13 березня 2018 року адвокатом Гребенем О.О. від імені: ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3 та інших (включаючи третіх осіб 1, 2, 3, 8, 10, 11, по змісту рішення - Скаржники) подано до МЮ України скаргу «На рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)» від 12 березня 2018 року.

Позивач зазначає, що 23 квітня 2018 року на його адресу надійшло поштове відправлення від Міністерства юстиції України, з якого стало відомо, що 04 квітня 2018 року МЮУ прийнято наказ № 984/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень», відповідно до якого скаргу адвоката Гребеня О.О. від 12 березня 2018 року задоволено частково, а саме вирішено, в тому числі:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.02.2015 № 19059623, від 10.10.2014 № 16375355, від 26.01.2015 № 18863369, від 26.01.23, від 14.08.2015 № 23678528, від 10.02.2015 № 19236265, прийняті державними реєстраторами, від 13.10.2017 № 37561451, прийняте нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори - ОСОБА_54;

- виконання пункту 2 наказу покласти на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

Даний наказ видано на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (в подальшому - Комісія) від 26 березня 2018 року, складеного за результатами розгляду скарги адвоката Гребеня О.О. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших від 12 березня 2018 року, зареєстрованої в МЮ України за № 7669-33-18.

26 квітня 2018 року з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №№: 122045830, 122044992, 122047798, 122046525, 122044085, 122047243 позивачу стало відомо, що 04 квітня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення № 40490409 Департаментом державної реєстрації МЮУ, ОСОБА_55 скасовано записи про інше речове право № 8594728 (спеціальний розділ) від 28.01.2015, № 7282521 (спеціальний розділ) від 09.10.2014, № 8500105 (спеціальний розділ) від 24.01.2015, № 8495247 (спеціальний розділ) від 24.01.2015, № 10809399 (спеціальний розділ) від 11.08.2015, № 22814993 від 11.08.2015, № 8680007 (спеціальний розділ) від 09.02.2015.

Не погоджуючись із вказаним наказом в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1-3, 9 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги, зокрема, на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір). Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, передбачено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до п.п. 1, 8 розділу III Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 № 37/5, формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова. Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Висновок комісії, на підставі якого суб`єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов`язково містить інформацію про те, що: 1) рішення, дії або бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації; 2) скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття суб`єктом розгляду скарги рішень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 2 частини шостої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (п.п. 12, 14 Порядку).

Отже, судом встановлено, що з метою встановлення обґрунтованості позовних вимог позивача, дослідженню підлягає не тільки висновок комісії як підстава для прийняття оскаржуваного наказу, а і питання дотримання комісією порядку розгляду скарг та, як наслідок, складення висновку.

Пунктами 5 та 7 Порядку № 1128 встановлено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення, зокрема, чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги. У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що комісія зобов`язана дослідити питання дотримання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо строків подання скарги.

З аналізу норм Закону випливає, що протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа, дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю, до суб`єкта розгляду скарги, особою, яка вважає, що її права порушено, може бути подано скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України. При цьому, окрім дотримання суб`єктом подачі скарги вимог щодо змісту/оформлення скарги, скаржником повинно бути дотримано вимоги Закону щодо строків подання скарги, що, в свою чергу, впливає на прийняття Міністерством юстиції України та його територіальними органами мотивованого рішення про відмову у задоволенні скарги або задоволення (повне чи часткове) скарги.

Тобто, комісія повинна встановити, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідним рішенням, дією чи бездіяльністю, а у разі недотримання 60 календарних днів - скласти відповідний висновок, на підставі якого суб`єкт розгляду скарги приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Як зазначалося вище, в березні 2018 року адвокатом Гребенем О.О. від імені: ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_48, ОСОБА_49 подано до МЮ України скаргу б/н «На рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)» від 12.03.2018.

У скарзі від 12.03.2018, з-поміж іншого, зазначено, що: «Впродовж останніх років скаржники не використовували належні їм земельні ділянки, не вчиняли жодних правочинів щодо таких ділянок та не передавали правовстановлюючі документи на ділянки жодним особам, а відтак й не відслідковували відомості з державних реєстрів що до ділянок. Договори оренди земельних ділянок належних скаржникам, що нібито укладено ними з TOB "Деремезна-Агро", TOB "Агро-ІВ", CTOB "Україна", TOB «Семеннівське» та TOB "Германівське" насправді жодним зі скаржників не укладались, а факт існування таких договорів став відомий їм з відомостей Інформаційних довідок, отриманих ними 25.01.2018, 06.02.2018. Таким чином, скаржники, упродовж періоду часу до отримання 25.01.2018 та 06.02.2018 Інформаційних довідок щодо належних їм земельних ділянок, не знали та не могли дізнатись про прийняття оскаржуваних рішень, які порушують їх законні права. Виходячи з того, що скаржники дізнались про порушення їх прав з відомостей Інформаційних довідок, датою формування яких є 25.01.2018 та 06.02.2018, строк на оскарження рішень слід рахувати з 25.01.2018 та 06.02.2018, що свідчить про подання 05.03.2018 скарги в межах строку, встановленого ч. 3 ст. 37 Закону».

Так, судом встановлено, що згідно висновку комісії, який став підставою для прийняття спірного наказу, про існування договорів оренди з позивачем скаржникам стало відомо з відомостей інформаційних довідок, отриманих ними 25 січня 2018 року, що підтверджується копіями таких довідок, наявних в матеріалах справи.

Між тим, з наявних в матеріалах справи договорів оренди землі вбачається, що вони скріплені підписами сторін, до них додано згоди на використання персональних даних, акти прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки, прийому-передачі межових знаків для зберігання, визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та наявні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації відповідним рішенням державного реєстратора такого договору.

Крім того, колегія суддів наголошує, що в матеріалах справи наявні докази сплати позивачем та отримання скаржниками плати за користування земельними ділянками - як у грошовій формі, так і у натуральному виразі (пшениця, мука, цукор тощо), як то накладні на оплату, відомості на оплату грошей, фіскальні чеки про переказ коштів.

Наведене, на думку колегії суддів, не дозволяє зробити висновок про те, що скаржники весь час протягом користування позивачем відповідними земельними ділянками не знали та не могли знати про порушення їх прав, та дізналися про таке порушення лише 25.01.2018 та 06.02.2018 з інформаційних довідок, про що було зазначено при поданні скарги до відповідача.

Натомість, вказані обставини свідчать про порушення скаржниками вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо дотримання строків подання скарги. Між тим, з незрозумілих суду причин такі обставини комісією не встановлювались, тобто комісія виходила лише з тих даних, що надані їй скаржниками, що свідчить про необ`єктивність розгляду справи. Жодних пояснень з даного приводу представником відповідача надано не було.

Окремо слід зазначити, що комісія не була обмежена у використанні прав, передбачених п.5 р.ІІ, п.8 р.ІІІ Положення №37/5 та п.8 Порядку №1128 щодо витребування додаткових документів, пояснень, перевірки матеріалів та об`єктивного розгляду скарги.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що комісія належним чином не встановила дотримання строків звернення скаржниками зі скаргою, що свідчить про недотримання відповідачем вимог Порядку №1128.

Відповідно до п.п. 9, 10 та 11 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги). Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті.

Таким чином, з огляду на приписи пункту 11 Порядку, надання комісією копій скарги та доданих до неї документів позивачу, як заінтересованій особі, не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті, є її безпосереднім обов`язком.

Згідно п. 3 розділу III Положення № 37/5 секретар комісії завчасно повідомляє членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надає/надсилає членам комісії та зазначеним особам необхідні матеріали в електронному або паперовому вигляді.

Відповідно до пп. 3 п. 4 розділу III Положення № 37/5 розгляд питання на засіданні комісії включає виступи членів комісії та скаржника та/або його представника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб з питання, що розглядається.

З аналізу наведених норм вбачається, що заінтересовані особи, якою в даному випадку є позивач, не тільки обов`язково запрошуються на розгляд скарги по суті, а і мають бути завчасно повідомлені про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення.

Крім того, положення п. 11 Порядку № 1128 та п. 3 розділу III Положення № 37/5, кореспондуючись між собою, зобов`язують надати/надіслати, у тому числі заінтересованим особам, необхідні матеріали (копії скарги та доданих до неї документів) в електронному або паперовому вигляді.

При цьому, такі матеріали мають бути отримані (наручно або поштою) не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті.

Проте, жодних доказів на підтвердження виконання вказаних вимог Порядку відповідачем надано не було, що свідчить про їх недотримання та, як наслідок, порушення прав позивача на виступ з питання, що розглядається на засіданні комісії, та безпосередньо стосується його прав.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилався на лист від 19.03.2018 № 2/7669-0-33-18/19К, яким ним було направлено позивачу копію скарги та в якому вказано про те, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією буде опубліковано на відповідному сайті, необхідно зазначити таке.

Дійсно, на офіційному веб-сайті Мін`юсту (https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-komisii-26-bereznya-2018-roku), як того вимагає Порядок № 1128, розміщено оголошення про час і місце розгляду скарги, проте, судом не встановлено наявність доказів на підтвердження того, що лист № 2/7669-0-33-18/19К отримано позивачем з дотриманням встановленого п. 11 Порядку № 1128 строку та, відповідно, позивач мав можливість ознайомитись з відповідним оголошенням, у разі його наявності на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Суд наголошує на тому, що саме лише декларативне розміщення на сайті відомостей про надходження скарги від певної дати не є доказом дотримання вимог Порядку № 1128 в частині щодо забезпечення дотримання прав заінтересованих осіб.

Відтак, суд не вважає лист № від 22.12.2018 Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, а також заяву № 19.5-32/81 від 08.02.2019 МЮ України, в якій наявне інтернет-посилання за адресою: https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-komisii-26-bereznya-2018-roku достатніми доказами, що підтверджують заявлені відповідачем обставини, позаяк вони у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про даті і час реального розміщення оголошення про розгляд 26.03.2018 скарги адвоката Гребеня О.О. від імені: ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3 та інших.

Між тим, до повноважень Міністерства юстиції України, зокрема, належить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації і законодавством регламентовано відповідну чітку процедуру їх реалізації, яка вимагає запрошення осіб, чиїх інтересів стосується відповідне оскаржуване рішення про державну реєстрацію (реєстраційна дія), до участі в розгляді скарги та його своєчасне повідомлення про відповідну дату, час та місце її розгляду із забезпеченням такій особі реальної можливості реалізувати своє процесуальне право на участь в розгляді скарги та ознайомитися з нею.

Посилання відповідача на те, що наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування спірного наказу є необґрунтованими, оскільки, як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов`язана із забезпеченням права заінтересованої особи на захист, зокрема, надання ним відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли.

Відтак, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі № 826/19452/16 (адміністративні провадження № К/9901/6334/18, К/9901/2616/18).

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Принцип рівності сторін у процесі в розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість уявити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище відносно іншої сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ankerl v. Switzerland від 23 жовтня 1996 року, § 38; Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands від 27 жовтня 1993 року, § 33; Dmbko Ivanovski v. the former Yugoslav Republic of Macedonia від 24 липня 2014 року, § 45; Popov v. Russia від 11 грудня 2006 року, § 177).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06 вересня 2005 року, § 87).

Зі змісту висновку комісії вбачається, що він містить посилання на ст.ст. 124 та 125 Земельного кодексу України, а також, що правові засади та процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулювались Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, у редакціях, чинних на момент прийняття оскаржуваних рішень.

Крім того, комісія зазначила про те, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема: план або схема земельної ділянки яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів.

За результатом розгляду скарги комісія дійшла висновку, що суб`єкти оскарження при прийнятті оскаржуваних рішень та розгляді відповідних заяв:

не звернулися до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та здійснює ведення Державного земельного кадастру, та не зупинили розгляд заяв;

не встановили невідповідність доданих до заяв договорів оренди землі (укладених до 05.04.2015) законодавству, не зупинили розгляд поданих заяв з метою отримання: оригіналів документів, копії яких додані до заяв, документів, що посвідчували право власності орендодавців на спірні земельні ділянки, паспортні дані (з метою перевірки реквізитів орендодавця, які зазначені у договорах оренди земельних ділянок, оскільки заявниками були орендарі);

не встановили суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

не виготовили електронні копії документів шляхом їх сканування.

Між тим, з наведеного висновку неможливо встановити, які ж саме норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, було порушено реєстратором, а також чим такі порушення підтверджується, що, на думку колегії суддів, свідчить про поверхневе вивчення матеріалів скарги, та відповідно, порушення норм п.14 Порядку №1128.

Враховуючи викладені вище норми законодавства, а також встановлені обставини справи, суд вважає висновок комісії, який став підставою для прийняття спірного наказу в оскаржуваній частині, необґрунтованим та безпідставним.

Відтак, враховуючи суттєві процедурні порушення, необґрунтованість та безпідставність висновку комісії, на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ, колегія суддів вважає наказ Мін`юсту від 04.04.2018 №9844/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» в оскаржуваній частині протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: А.Ю. Коротких

Є.В. Чаку