Справа № 240/2460/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/2460/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хорошівської районної державної адміністрації про визнання протиправною бедіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хорошівської районної державної адміністрації в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 статусу "Особи з інвалідністю внаслідок війни" та посвідчення, що це засвідчує;
- зобов"язати відповідача надати ОСОБА_2 статус "Особи з інвалідністю внаслідок війни" та видати посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни".
В обгрунтування позову зазначає, що у період із 05.05.1973 по 20.05.1975 проходив військову службу під час якої отримав травму (довготривала дія іонізуючого випромінювання), а 23.01.2019 під час первинного огляду органом МСЕК ОСОБА_1 із 04.12.2018 визнано інвалідом другої групи внаслідок травми (довготривала дія іонізуючого випромінювання), що пов"язана з виконанням обов"язків військової служби. Вказує, що звернувся до відповідача із заявою про надання статусу "Особи з інвалідністю внаслідок війни", однак отримав відмову з посиланням на те, що у наданих заявником копіях військового квитка відсутні відомості про його участь у бойових діях на території інших держав та не надано довідки про участь у бойових діях на території інших держав.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Копію ухвали відповідач отримав 20.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відділом документального забезпечення суду 27.03.2019, 28.03.2019 та 01.04.2019 зареєстровані ідентичні за змістом відзиви на позовну заяву в яких відповідач просить відмовити у здоволенні позову з тих підстав, що позивач при зверненні до відповідача із зверненням про надання статусу та посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни" не надано довідки про участь у бойових діях на території іншої держави.
Ухвалою від 13.05.2019 постановлено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 28.05.2019. Зобовязано сторін надати до суду належні докази.
Копію ухвали позивач отримав 20.05.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а відповідач - 17.05.2019, що підтверджується відстеженням поштових пересилань.
До суду 15.05.2019 надійшло клопотання представника позивача про перенесення підготовчого судового засідання.
Відповідно до протоколу судового засідання від 28.05.2019, у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача, та беручи до уваги клопотання представника позивача, суд відклав підготовче судове засідання на 11.06.2019.
Відділом документального забезпечення суду 05.06.2019 зареєстровано клопотання предсавника відповідача про розгляд справи без його участі. До клопотання додано копії документів, що витребовувались судом в ухвалі від 13.05.2019.
Ухвалою суду від 11 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.06.2019.
Копію ухвали направлено сторонам.
До суду 11.06.2019 надійшли пояснення представника позивача у яких вказано, що під час проходження служби в НДР ОСОБА_3 займав посаду механіка-водія-спеціаліста стартового обладнання зенітно-ракетної зброї та у серпні 1974 року отримав травму внаслідок падіння з ракетної установки (танку).
Відділом документального забезпечення суду 19.06.2019 зареєстровано заяву позивача про розгляд адміністратвтної справи без його участі.
На електронну пошту суду 19 червня 2019 року надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі.
До суду 19 червня 2019 року та 27.06.2019 надійшли ідентичні за змістом клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
Відповідно до протоколу судового засідання від 20.06.2019, враховуючи клопотання позивача та представника відповідача про розгляд справи без, їх участі, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.
У період із 24.06.2019 по 09.07.2019 (включно) головуючий суддя перебувала у відпустці.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 , згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №100326, при первинному огляді, із 04.12.2018 встановлено другу групу інвалідності. Причина інвалідності: травма (довготривала дія іонізуючого випромінювання), так, повязана з виконанням обов"язків військової служби (а.с. 48)
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Хорошівської районної державної адміністраціїі із заявою від 22.02.2019 про встановлення статусу та видачі посвідчення "Інвалід війни" (а.с. 43).
До заяви додано: копію паспорта, копію ідентифікаційного номера, копія довідки МСЕК, фотографію, копію витягу з протоколу засідання ЦВЛК, копію військового квитка (а.с.44).
Листом №487/03 від 26.02.2019 повідомлено, що у наданих копіях військового квитка НК №3220558 ОСОБА_4 . немає жодного запису про участь у бойових діях на території інших держав. Зазначений громадянин не надав довідки про те, що він дійсно приймав учась у бойових діях на території іншої держави. У зв"язку з наведеним не представляється можливим надання статус та видачі відповідного посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993. (а.с. 15)
Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Закон України, від 22.10.1993, №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Так, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує, що має право на отримання статусу та відповіданого посвідчення на підставі п.1 ч. 2 ст. 7 Закону, а відмовляючи у задоволенні заяви, відповідач посилається на п. 7 ст. 7 Закону.
Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Тоді як відповідно до вимог ч. 7 ст. 7 Закону, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.
Відповідно до п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 "Питання медико-соціальної експертизи" причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
Наказом Міноборони, від 14.08.2008, №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" де у пп. б п. 21 "Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України" вказано: Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
"Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I - II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Пунктом 26 Постанови №1317 передбачено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.
Причинами інвалідності є, зокрема: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язані з виконанням службових обов`язків; пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; захворювання, отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.
Тобто, чинним законодавством регламентовано перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК.
Так згідно довідки Медико-соціальнї експертної комісії МСЕК №2 серії 12ААВ №100326 (дата огляду інваліда 23.01.2019) ОСОБА_1 при первинному огляді було призначено другу групу інвалідності причиною якої визначено "Травма (довготривала дія іонізуючого випромінювання) так, повязана з виконанням обов"язків військової служби".
Згідно Витягу з протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв"язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3061 від 06.11.2018, травма (довготривала дія іонізуючого випромінювання) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , так, повязана з виконанням обовязків військової служби. (а.с. 14).
Отже, вказані вище обставини підтверджують, що виявлена у позивача травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Разом з тим, суд відмічає, що відмова відповідача у наданні статусу та відповідного посвідчення "Особа з інвалідністю вналідок війни" посилається на відсутність доказів участі ОСОБА_1 у бойових діях на території інших держав.
Однак, суд відмічає, що згідно доданих до заяви від 22.02.2019 документів, інвалідність позивача не по"вязана із пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, повязаним з перебуванням у країнах, де велись бойові дії тоді як надано документи, що підтверджуєть причинний зв"язок інвалідності ОСОБА_1 із травмою (довготривала дія іонізуючого випромінювання) із виконанням обов"язків військової служби.
Окрім того, причина інвалідності позивача не пов"язана з участю у бойових дій на території інших держав, а у заяві від 22.02.2019 ОСОБА_1 не вказується, що він є або був учасником бойових дій на території інших держав.
У відзиві представник відповідача вказує, що позивач не надав докази перебування у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матрівалами (де і коли позивач довготривало перебував під дією іонізуючого випромінення та докази, якими це підтверджується), а тому відсутні підстави для надання статусу та видачі відповідного посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни".
Суд відмічає, що вказані відповідачем у відзиві обставини не були підставою для відмови у наданні ОСОБА_1 статусу "Особа з інвалідністю внаслідок війни" та відповідного посівідчення, а тому не можуть слугувати обгрунтуванням правомірності дій Управління праці та соціального захисту населення Хорошівської районної державної адміністрації.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем вчинено дію по відмові у задоволенні поданої позивачем заяви, а тому відсутні підставни для визнання протиправною бездіяльність. Враховуючи викладене, суд вбачає протиправність у діях відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу та видачі відповідного посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни" з підстав ненадання довідки про учась у бойових діях на території іншої держави.
Враховуючи встановелені судом обставини, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині зобов"язання відповідача надати статус "Особи з інвалідністю внаслівдок війни" та видати відповідне посідчення, оскільки відповідачем не надано оцінку поданим ОСОБА_1 документам, а відмова оформлена листом за формою та змістом не відповідає рішенню суб"єкта владних повноважень, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов"язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.02.2019 з урахуванням висновків суду та винесенням відповідного рішення.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Хорошівської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу та видачі відповідного посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни з підстав ненадання довідки про учась у бойових діях на території іншої держави.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук