Справа № 522/3279/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/3279/17
Головуючий в 1 інстанції: Бондар В.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю представника апелянта - Гершкулової О.В

за участю представника позивача - Ануфрієва М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління реклами Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2019 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Шкірсировинний завод» до Управління реклами Одеської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Одесреклама», про скасування припису

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Шкірсировинний завод» ( надалі - позивач) звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління реклами Одеської міської ради ( надалі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Одесреклама», в якому просив скасувати припис Управління реклами ОМР від 31.10.2016 року №01.30/5465; зобов`язати Управління реклами ОМР видати направлення КП «Одесареклама» щодо проведення робіт по поверненню на місце незаконно демонтований рекламний засіб ПАТ «Шкірсировинний завод» в тому стані, що був до демонтажу.

В обґрунтування позову вказав на протиправність винесеного відповідачем припису з вимогою здійснити демонтаж рекламної конструкції протягом 3- х днів, оскільки позивачем було отримано дозвіл на розміщення реклами 26.05.2009 року від Фонтанської сільської ради Комінтренівського району Одеської області. Але відповідач не вжив ніяких дій щодо перевірки документів, на підставі яких позивач розмістив рекламний засіб, та безпідставно прийняв рішення щодо демонтажу рекламного засобу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2019 року - позов задоволено частково.

Скасовано припис Управління реклами Одеської міської ради №1.30/5465 від 31.10.2016 року.

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, Управління реклами Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а саме: суд визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначив, що той факт, що зазначена земельна ділянка знаходиться в межах міста Одеси підтверджено відповідачем належними доказами, проте суд першої інстанції не навів мотивів відхилення цих доказів, чим порушив норми процесуального права. Факт надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами ПАТ «Шкірсировинний завод» не доведений передбаченими законом належними та допустимими доказами, а прийняті судом до уваги докази є суперечливими та не відповідають нормам Типових правил розміщення зовнішньої реклами. Судом першої інстанції не прийняте рішення щодо задоволення або відмови у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів на підтвердження позиції відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на доводи, ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції.

Колегія суддів не входить в обговорення та оцінку рішення суду в тій частині, в якій воно не оскаржене.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що Рішенням №50 від 26.05.2009 року виконавчий комітет Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області надав дозвіл на розміщення рекламних конструкцій на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області: АТ «Шкірсировинний завод» двосторонньої рекламної конструкції розміром 3000 мм х 6000 мм за адресою Одеська обл., Комінтернівський р-н, 21 км. Старокиївського шосе (а.с.7).

Листом №ср-17 - 02/22416-317 від 11.01.2010 року Фонтанська сільська рада Комінтернівського району Одеської області повідомила бюро естетики міського середовища та зовнішньої реклами управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про те, що ВАТ «Шкірсировиннй завод» отримав дозвіл на розміщення стаціонарного рекламного щита вздовж автомобільної дороги М14 «Одеса-Мелітополь» (Старокиївська дорога) 21 км (а.с.13).

31.10.2016 року Управління реклами Одеської міської ради видало Припис ПАТ «Шкірсировинний завод», за яким вимагало здійснити демонтаж конструкції, а саме рекламний засіб розміром 6,0х30,х2ст за адресою: м. Одеса, вул. Новомиколаївська дорога / 21-й км. Старокиївського шосе (напроти) (а.с.9).

14.11.2016 року Комунальним підприємством «Одесареклама» Одеської міської ради складено акт проведення демонтажу, з якого вбачається, що здійснено демонтаж вищевказаного рекламного засобу, направлення на яке видане 10.11.2016 року за №396 (а.с.10).

Управління реклами Одеської міської ради листом №01-37/190 від 28.03.2017 року запросило інформацію від департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо чіткого визначення меж міста Одеси (а.с.32).

Листом №2-24-682/384/02-1415 від 09.06.2017 року Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області повідомила управління реклами Одеської міської ради, що не видавала дозвіл ПАТ «Шкірсировинний завод» на розміщення реклами, оскільки адреса Новомиколаївська дорога 21-й км. Стракоївського шосе відноситься до території міста Одеси (а.с.48).

Листом від 22.11.2017 р. № 04/233 Лиманська районна державна адміністрація Одеської області повідомила суд, що на зберігання їй не передавилися протоколи засідання виконкому №7 та рішення №50 від 26.05.2009 року (а.с.91), в той час як Фонтанська сільська рада вказувала на відсутність у неї документів, у зв`язку з передачею їх на зберігання до архівного відділу Лиманської районної державної адміністрації (а.с.63).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що Управлінням реклами Одеської міської ради не доведено факту належності земельної ділянки, на якій було розташовано рекламний засіб ПАТ «Шкірсировинний завод», до території міста Одеси, отже припис Управління реклами ОМР №01.30/5465 від 31.10.2016 року підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Mіністрів України.

Приписами ст. 117 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України, в межах своєї компетенції видає постанови i розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

При цьому, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, i який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

З вищевикладеного витікає, що постанова Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року, якою затверджено Типові правила розміщення зовнішньої реклами (далі - Типові правила), є обов`язковою для виконання на всій території України.

Пунктом 3 Постанови №2067 Кабінет Міністрів України постановив центральним і місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування у місячний строк привести власні нормативно-правові акти у відповідність з цією постановою.

Згідно п.1 Типових правил ці Правила регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Пунктом 3 Типових правил передбачено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Згідно п.2 Типових правил дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Додатком 3 до Типових правил затверджено зразок дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Нормами п. 23 Типових правил встановлено, що дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено в заяві.

З огляду на вищенаведене, слушними є доводи апелянта про те, що рішення Фонтанської сільської ради № 50 від 26 травня 2009 року не є дозволом на розміщення зовнішньої реклами, оскільки воно: не відповідає встановленій Типовими правилами формі дозволу; не містить: повного найменування розповсюджувача зовнішньої реклами, його місцезнаходження, коду ЄДРПОУ, банківських реквізитів; точної адреси місця розташування рекламного засобу; характеристик рекламного засобу, зокрема, виду рекламної конструкції; фотокартки або комп`ютерного макету місця з фрагментом місцевості, на якому планується розташування рекламного засобу; ескізу з конструктивним рішенням рекламного засобу; зі змісту рішення неможливо встановити строк, на який видається дозвіл.

Згідно чинного законодавства України рішення сільської ради є лише підставою для видачі дозволу, а не самим дозволом.

Крім того, слід зазначити, що рішенням Фонтанської сільської ради №284-УП від 03.06.2016 року затверджено Правила розміщення зовнішньої реклами на території села Фонтанка Комінтернівського району Одеської області (далі - Правила).

Так, згідно з п. 1 Правил, Правила розміщення зовнішньої реклами на території села Фонтанка розроблено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» із змінами та доповненнями.

У відповідності з п. 3 Правил, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці. Пунктом 14 Правил встановлено, що дозвіл надається строком на 5 років, якщо менший строк не зазначено в заяві.

Таким чином, наданий позивачем на підтвердження правомірності розташування рекламного засобу доказ (рішення №50 від 26.05.2009 року виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області) не може вважатися належним, оскільки не є дозволом на розміщення зовнішньої реклами, не відповідає нормам як Типових правил розміщення зовнішньої реклами, так і Правил розміщення зовнішньої реклами на території села Фонтанка.

Тому, помилковим є висновок суду першої інстанції стосовно того, що позивач отримав дозвіл на розміщення зовнішньої реклами за адресою: Одеська обл., Комінтернівський район, 21 км Старокиївського шосе, з огляду на рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №50 від 26.05.2009 року (а.с.7), тоді як самого дозволу до матеріалів справи позивачем надано не було.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду щодо відсутності демаркації земель на місці розміщення реклами, оскільки Постановою Верховної ради України № 3064-ІІІ від 07.02.2002 року «Про зміну меж міста Одеси Одеської області» включено у межі міста Одеси, крім інших, 526,0 га земель Красносільської сільради, 361,0 га земель Крижанівської сільради Комінтернівського району, і затверджені межі міста загальною площею 16242 га.

До земель міста Одеси згідно вищезазначеної Постанови увійшла земельна ділянка в межах вулиць Новомиколаївська дорога та 21 км Старокиївського шосе, на якій був розташований рекламний засіб, щодо якого управлінням реклами винесено припис .N« 01 -30/5465 від 31.10.2016 року.

З листа Головного управління Держкомзему в Одеській області від 02.02.2010 року вбачається, що земельна ділянка за адресою: 20 км+780 м Старокиївської дороги знаходиться в межах міста Одеси.

Той факт, що зазначена земельна ділянка знаходиться в межах міста Одеси підтверджується даними державної статистичної звітності з кількісного обліку земель м. Одеси (форма 6-ЗЕМ «Про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності»).

Вищезазначені відомості містяться в листі Головного управління Держкомзему у Одеській області №2-7-14/574 від 02.02.2010 року, який наявний в матеріалах справи.

Слід також відмітити, що суд першої інстанції відхилив як доказ лист Головного управління Держкомзему у Одеській області №2-7-14/574 від 02.02.2010 року з тих підстав, що у вищевказаному листі точне розташування земельної ділянки не відзначено, напрямок руху 20 км не вказано, тобто адреса 20 км+780 м Старокиївської дороги, що відноситься до території міста Одеси не свідчить, що саме там був розташований рекламний щит. Доказ судом помилково не прийнято до уваги, незважаючи на те, що в запиті, відповіддю на який є лист Держкомзему, було зазначено адресу: 21 км автомобільної дороги М14 «Одеса-Мелітополь» (21 км Старокиївської дороги) та конкретизовано її - 20 км+780м Старокиївської дороги.

У той же час, в документах, які надані позивачем, а саме в рішенні Фонтанської сільської ради № 50 від 26.05.2009 року (а.с.7) зазначено адресу « 21 км Старокиївського шосе», в листі Фонтанської сільської ради №ср-17-02/22416-317 від 11.01.2010 року (а.с.13) - «вздовж автомобільної дороги М14 «Одеса-Мелітополь» (Старокиївська дорога) 21 км». Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах м. Одеса знаходиться саме та земельна ділянка, на якій був розташований рекламний щит ПАТ «Шкірсировинний завод».

Колегія суддів також погоджується з доводами апелянта стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно відхилив технічний звіт по топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки та показання свідка - експерта ОСОБА_1 , яка виконала даний звіт, та підтвердила в судовому засіданні що їй замовником було надане технічне завдання, що підтверджується аркушем 8 технічного звіту, згідно якого підстава для виконання роботи - лист-замовлення на топографічне знімання в М1:500. Згідно технічного завдання замовник зобов`язаний забезпечити виконавцю умови для якісного виконання топографо-геодезичних робіт на території земельної ділянки. Тому місцезнаходження рекламної конструкції ПАТ «Шкірсировинний завод» було повідомлене експерту замовником. Предметом дослідження експерта була ділянка під фундаментом рекламного щита, а на місці проведення топографічного знімання дійсно залишився бетонний фундамент рекламної конструкції позивача, що підтверджується фотофіксацією (арк. 17-19 технічного звіту), отже наданої експерту інформації було цілком достатньо для подальшого визначення приналежності земельної ділянки до меж міста Одеси. Експерт дала показання, що керувалася Генпланом міста Одеси. Генеральний план міста Одеси було затверджено рішенням Одеської міської ради № 6489-VI від 25.03.2015 року. Відповідно до Розділу 2 Генерального плану м. Одеси територія Одеси в межах, затверджених Верховною Радою України в 2002 році, складає 16242 га, а з графічних матеріалів Генерального плану вбачається, що земельна ділянка в межах вулиць Новомиколаївська дорога та 21 км Старокиївське шосе знаходиться на території міста Одеси.

Ці дані цілком відповідають даним містобудівного кадастру - державної системи зберігання та використання геопросторових даних про територію, адміністративно-територіальні одиниці, екологічні, інженерно-геологічні умови та ін. Містобудівний кадастр створюється як розподілена геоінформаційна система та ведеться з урахуванням даних державного земельного кадастру. Доступ до інформаційної системи містобудівного кадастру м. Одеси є відкритим і будь-яка особа має можливість отримання даних з нього на сайті управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Так, з ортофотоплану земельної ділянки в межах вулиць Новомиколаївська дорога та 21 км Старокиївське шосе, де знаходився рекламний засіб ПАТ «Шкірсировинний завод» вбачається, що вона належить до території Суворовського району м. Одеси.

Як пояснив представник відповідача, роздруківка ортофотоплану з містобудівного кадастру не надавалась раніше і додається до апеляційної скарги з тієї причини, що необхідність її надання виникла після ухвалення рішення судом першої інстанції, коли суд необгрунтовано відхилив як докази технічний звіт по топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки та критично оцінив показання свідка - експерта ОСОБА_1 . Нові докази мають важливе значення для додаткового обгрунтування розглянутих судом першої інстанції обставин.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, та не надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено повно та правильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього спростовують неправильних по суті висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління реклами Одеської міської ради - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2019 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Шкірсировинний завод» до Управління реклами Одеської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Одесреклама», про скасування припису - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Шкіросировинний завод» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08.07.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.