Справа № 520/4336/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 липня 2019 р. № 520/4336/19

Харківський окружний адміністративний суду у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В. ,

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача Бугайчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 28, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій,

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

1.)визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 від 22.02.2019 року;

2.)визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо проведення поза встановленими чинним законодавством строку повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIIІ скликання, та винесення поза встановленим чинним законодавством строком рішення Національного агентства з питань запобігання корупції Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 від 22.02.2019 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Протокольною ухвалою 04.07.2019 року підготовче провадження по справі закрито та з урахуванням положень ч.7 ст.181 КАС України розпочато розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представники позивача заявлений позов підтримали у повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити з тих підстав, що Національне агентство здійснюючи повну перевірку декларації за 2015 рік поданої позивачем, діяло не на підставі Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим рішенням НАЗК від 10.02.2017 №56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за №201/30069 та вийшло за межі наданих йому повноважень, а відтак оскаржуване рішення та вчинені дії є такими, що прийняті/вчинені у спосіб, який не відповідає Закону, а тому підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав, посилаючись на те, що Національне агентство проводило повну перевірку декларацій позивача з урахуванням принципів верховенства права, об`єктивності, неупередженості та безсторонності рішень і дій Національного агентства, уповноважених ним осіб, достовірності і повноти інформації, правомірності оскарження та використання такої інформації, при прийнятті рішень діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до положень ч.1 ст.8 , абз.2 ч.1 ст.50 Закону України «Про запобігання корупції» , пп.1 п.3 р.ІІІ «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням НАЗК від 10.02.2017 за № 56 відповідачем винесено рішення від 08.06.2018 року № 1079 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIII скликання» -(а.с.112-113, т.1)

03.08.2018 року з посиланням на ст.8, ч.1 ст.50 Закону України «Про запобігання корупції», п.п.1,2 абз.2 п.14 р.ІІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування продовжено строк проведення повної перевірки декларації позивача з 08.08.2018 на 30 календарних днів -а.с.114-115, т.1. Підставою подовження строку проведення повної перевірки визначено неотримання пояснень від суб`єкта декларування, відповіді та інформації по суті, необхідних для проведення перевірки упродовж 60 календарних днів.

В подальшому на підставі отриманих відомостей з Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту Державної автомобільної інспекції; Державного суднового реєстру України та Суднової книги України; Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; Державного реєстру цивільних повітряних суден України; Державного земельного кадастру; інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система "Аркан"); Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми доходу, нарахованих фізичній особі податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також розмір утриманого податку з доходів фізичних осіб; Державного реєстру патентів України на винаходи; Державного реєстру патентів України на корисні моделі; Державного реєстру патентів України на промислові зразки; Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг; інформації Державної служби України з питань праці (від 21.06.2018 № 5753/2/09-10, від 21.06.2018 №349/6.05, від 20.06.2018 № 11/3/18/8895, від 25.06.2018 № 5456/08-26/3930, від 22.06.2018 №08-11/3098, від 20.06.2018 №01-20- 09/2581 -18, від 21.06.2018 № 5106/15-27/05/2018/4016, від 21.06.2018 № 2480/17- 10/11, від 22.06.2018№01-08/3880, від 23.06.2018 № 15/01-33-5772,від 27.06.2018 №01-06/3839, від 20.06.2018 №07-07/2069, від 21.06.2018 №7115/05-18/7506, від 22.06.2018№2000/01-05-8.3/18, від 22.06.2018 № 07-21/15-10/4289), Міністерства соціальної політики України (від 23.06.2018 № 1051/0/111-18/203), Національного банку України (вх. №03/24397/18 від 18.06.2018), Головного сервісного центру МВС України (від 18.06.2018 №31/10746), Регіонального сервісного центру МВЄ в Харківській області (від 29.08.2018 № 31/20/1-1263), Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (від 22.06.2018 № 10/01/20117), Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (від 25.06.2018 №4048/16.08-05), Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (від 25.06.2018 № 7-28-0.21-7164/2-18), Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (від 26.06.2018 №2822/10.4-09), приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу (від 21.06.2018 №426/01-16), товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Рапід" (від 27.06.2018 № 27/06-01), КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради (від 26.06.2018 №7226/04-08), ДФС України (від 27.06.2018, № 15646/9/20-40-08-04-09), Пенсійного фонду України (від 21.06.2018 № 20742/04-22), товариства з обмеженою відповідальністю "Новини 24 години" (від 25.07.2018 №25-07/2, від 27.07.2018 №07/36491/18), Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (від 27.07.2018 № 108-11651), товариства з обмеженою відповідальністю "Робінзон і Ко" (від 03.07.2018 № 03/07-18); письмових пояснень декларанта (вх. №М-5962/18 від 09.07.2018, вх. № М-6695/18 від 16.08.2018, вх. № М-6994/18 від 31.08.2018, вх. № М-7201/18 від 13.09.2018, від 02.06.2017 № 144-379/ХА, від 23.06.2017 № 172-379/ХА, від 03.08.2018),- 22.02.2019 винесено рішення «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIII скликання» № 559 (а.с.116-126, т.1.)

Вказаним рішенням встановлено, що позивачем при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік зазначено недостовірні відомості про право користування об`єктом нерухомості членами сім`ї, корпоративні права, які перебувають у власності суб`єкта декларування та члена сім`ї (дружини), дохід нарахований/отриманий ним протягом звітного періоду, фінансові зобов`язання, видатки, вчинені у звітному періоді, чим не дотримано вимоги п.п.2,5,7,9,10 ч.1 ст.46 Закону України « Про запобігання корупції» (недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму понад 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є ознаками правопорушення, передбаченого ст.3661 КК України); суб`єктом декларування не дотримано вимог ч.5 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» в частині оцінки розміру внеску до статутного фонду ТОВ «Новини 24 годин» та ТОВ « Робінзон і Ко»; наявність конфлікту інтересів не встановлено; ознаки незаконного збагачення встановлено.

Перевіряючи оскаржувані рішення (дії) відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Стаття 50 Закону України « Про запобігання корупції» №1700-VII передбачає вимоги щодо проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. На виконання норм даної статті законодавцем прийнято Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 лютого 2017 року № 56 (далі по тексту Порядок № 56)

Виключно цим Порядком визначено спеціальні строки проведення повної перевірки декларацій.

Зокрема, відповідно до пункту 2 розділу III Порядку № 56 ( у ред. на момент винесення рішення про проведення повної перевірки декларації позивача) початком здійснення повної перевірки декларації є день, наступний за днем прийняття рішення про проведення перевірки. При цьому, пунктом 14 цього розділу ( у ред. на момент винесення рішення про призначення перевірки) передбачено, що повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів.

Аналогічні положення містяться у п.12 р.ІІІ Порядку № 56 (ред. на момент винесення оскаржуваного рішення).

В судовому засіданні, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, представник відповідача послався на те, що Порядком №56 не встановлені граничні терміни для винесення рішення, термін 90 днів - це є термін для збирання та опрацювання отриманих в рамках здійснення повної перевірки матеріалів, складання та прийняття рішення.

Частина 1 ст.50 Закону України « Про запобігання корупції» №1700-VII зазначає, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Інакше кажучи це процес розгляду певного об`єкта, в цьому випадку, декларації, з метою з`ясування правильності її заповнення.

Суд зазначає, що пункт 6 розділу III Порядку № 56 (у ред. на момент прийняття рішення про проведення перевірки) визначав етапи проведення перевірки, які в тому числі включали: прийняття рішення про проведення перевірки (п.п.1) та прийняття Національним агентством рішення про результати здійснення повної перевірки декларації (п.п.5) , що давало підстави для висновку, що повна перевірка декларацій розпочиналася рішенням про її проведення та закінчувалася рішенням про результати перевірки.

Рішенням НАЗК від 21.12.2018 року № 3206 «Про затвердження Змін до Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", до вказаного розділу внесені зміни, після яких повна перевірка декларації на передбачає таких дій як прийняття рішення про проведення перевірки та прийняття рішення за наслідками перевірки (п.5 р.ІІІ Порядку № 56, в ред. на момент винесення оскаржуваного рішення).

Проте, рішення НАЗК від 21.12.2018 року № 3206 «Про затвердження Змін до Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" набуло чинності з 15.01.2019 року, отже, з цієї дати етапи проведення повної перевірки визначаються лише як аналіз відомостей, створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації; направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу.

Судом встановлено, що відповідно до рішення НАЗК від 08.06.2018 року № 1079 «Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIII скликання» повну перевірку декларації розпочато 09.06.2018 року.

Рішенням НАЗК від 03.08.2018 р. № 1608 проведення повної перевірки декларації позивача з 08.08.2018 подовжено на 30 календарних днів.

Суд зауважує, що до 15.01.2019 у відповідача вже сплинув строк проведення повної перевірки декларації з урахуванням положень п.6 р.ІІ Порядку № 56 ( в ред. на момент винесення рішення про проведення перевірки)

Доказів прийняття рішення про зупинення проведення повної перевірки декларації позивача в порядку, визначеному п.15 р.ІІІ Порядку № 56 (в ред. на момент винесення рішення про проведення перевірки) та п.13 р.ІІІ Порядку № 56 (в ред. на момент винесення оскаржуваного рішення) відповідачем суду не надано, як не встановлено і судом в порядку ст.9 КАС України .

Вирішуючи зазначену справу, суд бере до уваги статтю 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, яка захищає право особи на справедливий суд.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04, Суд дійшов висновку, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав..»

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для висновку, що дана стаття, поміж іншого, закріплює принцип юридичної визначеності, який, в свою чергу, є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Крім того, даний принцип є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання)

Зокрема, у справі «Олександр Волков проти України» (OleksandrVolkov v. Ukraine) від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11, порушення принципу юридичної визначеності було констатоване Європейським судом з прав людини з огляду на відсутність у законодавстві України положень щодо строків давності притягнення судді до відповідальності за порушення присяги, в контексті дотримання вимог «якості закону» при перевірці виправданості втручання у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Аналізуючи дотримання вимог «якості закону», ЄСПЛ зазначив, зокрема, що відсутність будь-яких строків давності, що розглядалася вище за статтею 6 Конвенції, давала дисциплінарним органам повну свободу дій та порушила принцип юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) висловив правову позицію, відповідно до якої принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків. Таким чином, суд наголошує, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Зважаючи на те, що рішення Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 прийнято 22.02.2019 року, тобто на 266 день з дня прийняття рішення про проведення перевірки, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено строки проведення перевірки декларацій, передбачені пунктом 14 Порядку №56.

Таке процесуальне порушення порядку проведення перевірки, в свою чергу, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності та ставить під сумнів результати самої перевірки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що тривале неприйняття за наслідками проведеної повної перевірки декларації рішення, свідчить про порушення відповідачем строку його прийняття, що ставить суб`єкта декларування у стан правової невизначеності, тобто порушує основні принципи верховенства права, тоді як, відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 2 КАС України рішення суб`єктів владних повноважень мають бути прийняті (вчинені) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №826/16495/17.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судовим розглядом встановлено недодержання суб`єктом владних повноважень процедури реалізації управлінської функції, суд приходить до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати , понесені позивачем відповідно до квитанції про сплату судового збору від 23.04.2019 року № П3860, підлягають стягненню з відповідача відповідно до положень ст.139 КАС України.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 2, 6-11, 19, 20, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 від 22.02.2019 року.

Визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо проведення поза встановленими чинним законодавством строком повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIIІ скликання, та винесення поза встановленим чинним законодавством строком рішення Національного агентства з питань запобігання корупції Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , за 2015 рік, поданої ОСОБА_3 , народним депутатом України VIIІ скликання № 559 від 22.02.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції () судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн.80 коп.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України. Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

У повному обсязі рішення виготовлено 11.07.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.