Справа № 120/1666/19-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 липня 2019 р. Справа № 120/1666/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчук А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Дзісь А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області

про: визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд з позовом до Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - Могилів-Подільське ОУПФУ, відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що в березні 2019 року звернулась до відповідача з заявою про врахування до страхового стажу періодів догляду за дитиною-інвалідом з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 31.03.1991 та з 01.08.1994 по 30.06.1999. Пенсійний фонд відмовив позивачеві у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів, надав відповідь від 15.03.2019 №812/09-73/02-01, в якій зазначив, що документами які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписки із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи. Однак, вказані документи, які б підтверджували перебування на інвалідності з 01.08.1994 по 30.06.1999 - відсутні. Позивач вказала, що не має можливості надати документ, який би підтверджував страховий стаж період догляду за дитиною інвалідом з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 31.03.1991 та з 01.08.1994 по 30.06.1999, оскільки в УПСЗН Могилів-Подільської РДА інформація відсутня з невідомих причин. Разом з тим, вказуючи про наявність Акта обстеження матеріально-побутових умов від 13.02.2019 складеного Вендичанською селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області, син позивача ОСОБА_2 інвалід з дитинства, з самого народження ІНФОРМАЦІЯ_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав зі своєю матір`ю, яка здійснювала за ним догляд. Вказані обставини слугували причиною звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою від 30.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

24.06.2019 на адресу суду надійшов відзив Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, зі змісту якого вказали, що позивач 04.03.2019 року звернулась до управління із заявою про зарахування стажу роботи за період догляду за дитиною-інвалідом з 1994 по 1999 роки.

Зазначили, що позивач просить зарахувати до страхового стажу період здійснення догляду за дитиною-інвалідом з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 31.01.1991 роки та з 01.08.1994 по 1999 роки.

Але період з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по 12.07.1988 рік управлінням зараховано як період здійснення догляду за дитиною, зокрема за дитиною ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Щодо періоду з 13.07.1988 року по 13.09.1990 рік, вказали на те, що управлінням можливо зарахувати даний період у разі надання свідоцтва про народження ОСОБА_2 (в матеріалах пенсійної справи відсутнє).

Що стосується періоду з 14.09.1990 року по 31.01.1991 рік та з 01.08.1994 по 30.06.1999 роки, то дані періоди можливо буде зарахувати тільки при наявності документів, які підтверджували перебування на інвалідності ОСОБА_2 , так як такі документи в пенсійній справі відсутні, відповідно в управління не було підстав для зарахування такого періоду, при цьому в пенсійній справі наявний акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, управління вважає, що діяло правомірно та в межах чинного законодавства при відмові в зарахуванні періоду з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 31.01.1991 роки та з 01.08.1994 по 1999 роки до стажу роботи, а тому підстав для задоволення позову не має.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення заявленого позову, посилаючись на обставини наведені у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В березні 2019 ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою щодо врахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною інвалідом з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 31.03.1991 та з 01.08.1994 по 30.06.1999.

Листом від 15.03.2019 №812/09-73/02-01 Могилів-Подільське ОУПФУ на заяву позивача щодо неврахування в стаж роботи періоду догляду за дитиною-інвалідом з 1994 по 1999 рік повідомило з посиланням на пункт є статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, що в матеріалах пенсійної справи є в наявності акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за ОСОБА_2 . Однак, відсутні документи, які б підтверджували перебування на інвалідності у період з 01.08.1994 по 30.06.1999. У зв`язку з викладеним, управлінням не зарахованого до страхового стажу період здійснення догляду з 01.08.1994 по 30.06.1999.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Згідно статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно пункту є) статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений пунктом 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі:

- акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів I групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Як встановлено з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дата смерті.

Посвідченням №100641 від 11.12.1990 підтверджено, що ОСОБА_2 є інвалідом дитинства.

Відповідно довідки УПСЗН Могилів-Подільської РДА ОСОБА_1 отримувала допомогу по догляду за інвалідом дитинства ОСОБА_2 з 01.04.1991 по 29.12.2000 (а.с.15).

Разом з тим, відповідно довідки УПСЗН Могилів-Подільської РДА від 07.05.2019 №1677/01-25 ОСОБА_1 перебувала на обліку в УПСЗН Могилів-Подільської РДА як одержувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з 01.04.1991 по 31.07.1994 та з 01.07.1999 по 31.12.2000 до догляду за дитиною з інвалідністю ОСОБА_2 1987 р.н. Інформація про здійснення догляду за дитиною з інвалідністю ОСОБА_2 . ОСОБА_1 за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 31.03.1991 та з 01.08.1994 по 30.06.1999 в управлінні відсутня.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.02.2019 син позивача ОСОБА_5 з раннього дитинства мав церебральний параліч, сам себе доглядати не міг, постійно був лежачий. Від народження з ІНФОРМАЦІЯ_3 до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав з матір`ю ОСОБА_1 , яка ніде не працювала і постійно здійснювала за ним догляд, якого він потребував.

Суд зауважує, що відповідно п.10 Порядку №637 документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Так, слід вказати, що позивач при зверненні до відповідача надала відповідно вимог Порядку №637 акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду та документ, що засвідчує перебування на інвалідності.

Зокрема, варто наголосити, що Порядком №637 передбачена можливість підтвердження перебування на інвалідності, не лише випискою із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичним висновком, пенсійним посвідченням, посвідченням одержувача допомоги або довідкою органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду, а і іншими документами. Зокрема в контексті даної спірної ситуації, суд наголошує, що таким документом є посвідчення № НОМЕР_1 від 11.12.1990 (оригінал посвідчення оглянуто у судовому засіданні), яким підтверджено, що ОСОБА_2 є інвалідом дитинства та довідка Могилів-Подільського РУСЗН Арсеньєва Г.П. отримувала допомогу по догляду за інвалідом дитинства ОСОБА_2 у період з 01.04.1991 по 29.12.2000 (а.с.14).

При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за сином ОСОБА_2 , інвалідом з дитинства, з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 31.03.1991 та з 01.08.1994 по 30.06.1999.

Щодо обставин наведених у відзиві відповідачем, стосовно того, що період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 12.07.1988 управлінням зараховано як період здіснення догляду за дитиною зокрема за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зауважує, що підлягають зарахуванню саме періоди з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 31.03.1991 та з 01.08.1994 по 30.06.1999 по догляду за ОСОБА_2 , інвалідом з дитинства.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 страхового стажу періоду здійснення догляду за дитиною-інвалідом, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно частини першої статті 139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо не зарахування ОСОБА_1 страхового стажу періоду здійснення догляду за дитиною-інвалідом.

Зобов`язати Могилів-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період здійснення догляду за дитиною-інвалідом з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по 31.03.1991 року та з 01.08.1994 року по 30.06.1999 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Могилів-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_2 )

Відповідач: Могилів-Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. Вірменська, 19, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, )

Повний текст рішення суду складено 09.07.2019

Суддя Томчук Андрій Валерійович