Справа № 165/551/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5321/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Сорокою Ю.Ю., час проголошення судового рішення 12 год 12 хв у м. Луцьку, дата складання повного тексту судового рішення 25 березня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Волинській області в особі Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконною постанову №0315/3365/3365/6241 від 25.01.2017 відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області (надалі - відділення Фонду, відповідач) в частині призначення йому одноразової грошової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності (вид виплати 427, КЕКВ 2730.02) в сумі 10880,00 грн та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та доплату суми одноразової допомоги у разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 117 554,40 грн.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 05.05.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017, адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправною оспорювану постанову та зобов`язано відповідача здійснити нарахування та доплату позивачу суми одноразової допомоги у разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 66232 грн.

Проте, з такими висновками судів не погодився Верховний суд, який постановою від 10.07.2018 скасував судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, а справу направив на новий розгляд. При цьому, суд касаційної інстанції вказав, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки довідці МСЕК ВЛН №0006456 від 17.01.2017 та не перевірено, з якої дати у позивача виникло право на отримання страхової виплати.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити його позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що право на страхове відшкодування у нього виникло з моменту настання нещасного випадку на виробництві, а саме з 21.12. 012, а тому правовідносини з нарахування одноразової страхової виплати повинні регулюватися чинним станом цю дату Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а не Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набув чинності з 01.01.2015. Також зазначає, що таке право виплати виникає з дня настання страхового випадку, а не з дня визначення ступеня втрати професійної працездатності. Крім того, судом першої інстанції не було надано належної правовій оцінці тій обставині, що він був позбавлений можливості звернутися до МСЕК для встановлення втрати професійної працездатності та отримати передбачену законодавством одноразову грошову допомогу у зв`язку з допущеними роботодавцем і органами державної влади порушення вимог законодавства про охорону праці.

У відзиві на апеляційну скаргу, відділення Фонду просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 21.12.2012 із ОСОБА_1 стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом форми Н-5 проведення додаткового спеціального розслідування нещасного випадку у філії Волинського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та актом №2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 21.12.2012.

Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12ААА №254983 від 17.01.2017 позивачу встановлено третю групу інвалідності із зазначенням виду огляду : повторно на зміну категорії, причини інвалідності : трудове каліцтво.

У довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ВЛН №0006456 від 17.01.2017 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності 40 відсотків з 30.12.2016.

Постановою відділення Фонду у м. Нововолинську №0315/3365/3365/6241 від 25.01.2017 позивачу призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 10880,00 грн.

Нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 10880,00 грн здійснено на підставі положень ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, чинній після 01.01.2015, виходячи з розрахунку : 1600,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб) х 17 х 40% (відсоток втрати професійної працездатності) = 10880,00 грн.

Не погоджуючись з таким розміром нарахування одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин, при проведенні розрахунку розміру одноразової допомоги слід застосовувати положення ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в редакції від 30.12.2016, чинній на час встановлення МСЕК ОСОБА_1 стійкої втрати професійної працездатності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно дефініції наведеної у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на момент настання нещасного випадку) нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Згідно ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) та ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на момент настання нещасного випадку) ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я.

Відповідно до ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) та ч.1, 2 ст.48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на момент настання нещасного випадку), страхові виплати провадяться в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право.

З аналізу наведених вище норм, які діяли, як на момент настання нещасного випадку, так і на момент виникнення спірних правовідносин, право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, у зв`язку з цим до правовідносин щодо нарахування та виплати потерпілому одноразової допомоги мають застосовуватися правила, що діяли на день виникнення у нього права на виплату.

У разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду. Якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що ушкодження здоров`я настало не тільки з вини роботодавця, а й внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці, розмір одноразової допомоги зменшується на підставі висновку цієї комісії, але не більш як на 50 відсотків (ч.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції від 03.08.2014)).

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 01.01.2015) були внесені зміни у вищезазначену норму.

Так, у ч.2 ст.42 цього Закону норму викладено в наступній редакції : «У разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату. Якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що ушкодження здоров`я настало не лише з вини роботодавця, а й внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці, розмір одноразової допомоги зменшується на підставі висновку цієї комісії, але не більш як на 50 відсотків».

Відповідно до ч. 8 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» : «до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону», тобто застосуванню підлягає ст.42 названого Закону.

З огляду на зазначене, у позивача виникло право на одноразову страхову виплату з моменту встановлення МСЕК йому стійкої втрати працездатності 40% (30.12.2016), а не з моменту настання нещасного випадку на виробництві.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 10 880 грн, відповідно до ч.2 ст.42 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції на час виникнення у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги, а саме з часу встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25.11.2013 у справі №165/3556/13-ц, яке набрало законної сили 06.12.2013, визнано незаконним і скасовано акт форми Н-5 від 25.09.2013 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21.12.2012 у філії Волинського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», що стосується розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 та зобов`язано територіальне управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві провести повторне спеціальне розслідування зазначеного нещасного випадку та скласти акт за формою Н-1.

Акт №2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, яким встановлено, що нещасний випадок із ОСОБА_1 слід вважати таким, що пов`язаний з виробництвом та на підставі якого позивач міг звернутись для визначення ступеню втрати професійної працездатності, був затверджений начальником Головного управління Держпраці у Київській області 16.11.2016.

Наведене свідчить про те, що у зв`язку з допущеними роботодавцем і органами державної влади порушеннями вимог законодавства про охорону праці, ОСОБА_1 тривалий час був позбавлений можливості звернутися до бюро МСЕК для встановлення ступеня втрати професійної працездатності та отримати передбачену законодавством одноразову грошову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності.

Проте, колегія суддів не вбачає вини відділення Фонду у затримці проведення спеціального розслідування зазначеного нещасного випадку та складання акту форми Н-1.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною першою статті 22 цього Кодексу визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи наведені вище правові норми, позивач вправі звернутися про відшкодування шкоди завданої внаслідок тривалого (понад три роки) невиконання рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 25.11.2013 у справі №165/3556/13-ц, яким було зобов`язано територіальне управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві провести повторне спеціальне розслідування зазначеного нещасного випадку та скласти акт форми Н-1.

Разом з тим, питання відшкодування збитків не охоплюється предметом даного позову.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року по справі №165/551/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 10.07.2019.