Справа № 160/1347/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Справа № 160/1347/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати неправомірною відмову відповідача у здійсненні позивачеві перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018р. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-281-с від 29.08.2018р.;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, починаючи виплату з 01.01.2018р., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці. 30.08.2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018р. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-281-с від 29.08.2018р. з урахуванням Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» (далі - Закон №2451). Листом №Г19502-18 від 22.12.2018р. відповідач повідомив позивача, зокрема, про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці проводиться з 01.08.2018р., оскільки Закон №2415 набрав чинності з 22.07.2018р. Позивач вважає протиправною таку відмову пенсійного органу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018р., оскільки вона порушує його конституційні права та нормами Закону №2451 визначено його зворотню дію в часі, що в сукупності зі ст.22 Конституції України вказує на необхідність проведення відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача саме з 01.01.2018р. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Конституційного Суду України №4-рп2016 від 08.06.2016р. та лист Державної судової адміністрації України №11-13636/18 від 24.07.2018р.

Ухвалою суду від 06.03.2019р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, 25.03.2019р. від відповідача до канцелярії суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача проведено з 01.08.2018р., оскільки Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав від 15.05.2018р. №2415 набрав чинності з 22.07.2018р., а тому, враховуючи положення ч.1 ст.58 Конституції України, у управління були відсутні законні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01.01.2018р. Разом з тим, відповідач зазначає про проведення позивачеві перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-281-с від 29.08.2018р. з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., та вказує на те, що доплата в сумі 20803,29 грн. за період з 01.01.2018р. по 31.03.2019р. буде виплачено 04.04.2019р. (а.с.48-49).

Згідно з п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 04.04.2019р. у межах строку, встановленого ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

На підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016р. №3063/0/15-16 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області у відставку та відраховано зі штату суду з 16.12.2016р. відповідно до ч.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що підтверджується копією наказу Апеляційного суду Дніпропетровської області №257/к від 14.12.2016р., наявною у справі (а.с.9).

ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що підтверджується копією перерахунку пенсії від 13.09.2018р. (а.с.57).

30.08.2018р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про проведення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки Апеляційного суду в Дніпропетровській області №7-281-с від 29.08.2018р. з 01.01.2018р., що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.10).

Також і 13.12.2018р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій, вдруге, просив надати відповідь на попередню заяву від 30.08.2018р. та надати розрахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2018р., що підтверджується змістом копії такої заяви (а.с.11).

Листом №Г19502-18 від 22.12.2018р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, фактично відмовило позивачеві у проведенні відповідного перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018р., що оскільки Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018р. №2415 набрав чинності з 22.07.2018р., перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання проведено з 01.08.2018р. згідно до ст.58 Конституції України що підтверджується копією відповідного листа (а.с.12-13).

Разом з тим, після подання позивачем позову до суду у лютому 2019 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 22.03.2019р. проведено відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача відповідно до довідки Апеляційного суду в Дніпропетровській області №7-281-с від 29.08.2018р. з 01.01.2018р., що підтверджується копіями перерахунку від 22.03.2019р., індивідуальних перерахунків за період з 01.01.2018р. по 31.03.2019р. та за період з 01.01.2018р. по 30.04.2019р., наявними в матеріалах справи (а.с.52,53,59-60).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з відмовою пенсійного органу у здійсненні позивачеві перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018р. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-281-с від 29.08.2018р., оформлену листом №Г19502-18 від 22.12.2018р. у зв`язку з чим позивач просить визнати таку відмову неправомірною та зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок з 01.01.2018р.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною відмову відповідача у здійсненні позивачеві перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.01.2018р. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-281-с від 29.08.2018р., оформлену листом №Г19502 від 22.12.2018р., виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VІІІ від 07.07.2010р. (в редакції чинній на момент призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання) (далі - Закон №2453) було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною 4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1402), встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, п.1, п.3 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008р. (у редакції чинній на момент виникнення права у позивача на перерахунок) (далі - Порядок №3-1) передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З 22.07.2018р. набрав чинності Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" №2415-VIII від 15.05.2018р. (далі - Закон №2415), яким, зокрема, внесено зміни до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774 від 06.12.2016р. (далі - Закон №1774) та слова та цифри " 1600 гривень" в абз.2 п.3 розділу ІІ замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року".

Тобто, вказаним законом застосовано зворотню дію в часі положень абз.2 п.3 розділу ІІ Закону №1774, а саме: з 01.07.2017 року, що відповідає вимогам ч.1 ст.58 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99.

У зв`язку з наведеним зазнали зміни положення Закону №1402 та Закону №2453, зокрема, визначено, що розмір посадового окладу судді залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Отже, аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 01.01.2018р. посадовий оклад суддів збільшився та розраховувався, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018р. склав 1762,00 грн., у зв`язку з чим щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці підлягає перерахунку саме з 01.01.2018р.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2018р., на виконання положень Закону №2415 та Закону №1774, Апеляційним судом Дніпропетровської області судді у відставці ОСОБА_1 було видано довідку №7-281-с, за якою суддівська винагорода з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення складає 32626,37 грн., у тому числі, зокрема, посадовий оклад - 19382,00 грн. (виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018р.) що підтверджується копією відповідної довідки, наявної у справі (а.с.39,58).

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач, як суддя у відставці, має право на проведення перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання саме з 01.01.2018р. з урахуванням змін внесених до законодавства, що регулює дані спірні відносини, а тому, відмова відповідача у проведенні позивачеві перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно вищевказаної довідки, оформлена листом №Г19502 від 22.12.2018р. є протиправною.

Також, слід зазначити, що статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Також, додатково слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема, відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/20П вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № З-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Конституційний Суд України в Рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Згідно з п.3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Зазначене, також, відповідає положенням Європейської хартії про Закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку судців і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність відмови відповідача у здійсненні позивачеві перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018р. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-281-с від 29.08.2018р., з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин справи, встановлених судом та з урахуванням правової позиції Конституційного Суду України, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

При цьому, судом відхиляються посилання відповідача на те, що, оскільки Закон №2415 набрав чинності з 22.07.2018р. перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі його заяви від 30.08.2018р. було проведено з 01.08.2018р. згідно до ст.58 Конституції України, з огляду на те, що пп.6 п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2415 визначає зворотню дію в часі положень абз.2 п.3 розділу ІІ Закону №1774, за якими настали обставини для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, а саме: з 01.01.2018 року., що відповідає вимогам ст.58 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність відмови відповідача у здійсненні позивачеві перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018р. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-281-с від 29.08.2018р., оформленої листом №Г19502 від 22.12.2018р., суд приходить до висновку, що відповідач, відмовивши позивачеві у проведенні такого перерахунку з 01.01.2018р., діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено порушення вищенаведеною відмовою відповідача прав та інтересів позивача на належний перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої відмови, оформленої листом №Г19502 від 22.12.2018р. протиправною.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, починаючи виплату з 01.01.2018р., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з того, що судом у ході судового розгляду справи було встановлено, що 22.03.2019р. відповідачем було проведено позивачеві відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018р., що підтверджується копіями перерахунку від 22.03.2019р., індивідуальних перерахунків за період з 01.01.2018р. по 31.03.2019р. та за період з 01.01.2018р. по 30.04.2019р., наявними в матеріалах справи (а.с.52,53,59-60).

За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018р. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області №7-281-с від 29.08.2018р., оформлену листом №Г19502 від 22.12.2018р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва