Справа № 240/8748/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/8748/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Агро-Союз" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Фермерське господарство "Агро-Союз" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі повідомлення №20.1-59174003/13 від 22.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, прийняте головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Мазуром Геннадієм Івановичем;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18.

В обґрунтування позовним вимог Фермерське господарство "Агро-Союз" зазначило, що воно звернулось до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18 щодо зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних днем їх фактичного подання податкові накладні Фермерського господарства "Агро-Союз": №56 від 14.11.2017, №58 від 15.11.2017, №59 від 17.11.2017, "61 від 19.11.2017, №63 від 20.11.2017, №64 від 22.11.2017. Однак, за результатами розгляду зазначеної заяви головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Геннадієм Івановичем було прийнято повідомлення від 22.05.2019 №20.1-59174003/13 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання. В якості підстави для повернення виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18 зазначено, що у пред`явленому виконавчому документі не зазначено ім`я, по батькові посадової особи, яка видала виконавчий документ, а вказано лише її ініціали та прізвище "О.Г.Попова". З огляду на зазначене та керуючись п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18 був повернений Фермерському господарству "Агро-Союз" через його невідповідність вимогам, передбаченим п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач вказує, що у виконавчому листі зазначене прізвище та ініціали посадової особи, які його видала, що відповідає вимогам до виконавчого листа, передбаченим в Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174 та є свідченням належного оформлення виконавчого документу. З огляду на зазначене, Фермерське господарство "Агро-Союз" вважає, що відповідач безпідставно повернув виконавчий лист та відмовив у відкритті виконавчого провадження, оскільки не зазначення у виконавчому листі повного імені та по батькові особи, ява його видала, не може вважатися обставиною, що унеможливлює здійснення виконавчого провадження. Натомість, оскаржувані дії щодо винесення повідомлення №20.1-59174003/13 від 22.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, на думку позивача, не відповідають нормам Закону України "Про виконавче провадження", фактично призводять до затягування виконання судового рішення та порушують права позивача на ефективний судовий захист.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 01 липня 2019 року об 11:00. Крім того, зазначеною ухвалою було зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати до суду в строк до 01 липня 2019 року належним чином завірену всіх наявних у нього матеріалів справи, пов`язаних з надходженням до відповідача заяви про примусове виконання виконавчого листа №2266 2019 р. від 31.01.2019, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі №806/1266/18.

Відповідно до ст. 287 КАС України адміністративна справа № 240/8748/19 належить до категорії термінових адміністративних справ.

Згідно з статтею 268 КАС України, яка визначає особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

На виконання вимог ч. 1 ст. 268 КАС України копію ухвали про відкриття провадження у справі, судову повістку, а також копію позовної заяви з додатками було надіслано на електронну адресу начальника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зазначену на офіційному сайті Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Згідно з ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Разом з тим, свого права на заперечення проти заявлених позовних вимог відповідач не реалізував, відзиву на позовну заяву до суду не надавав.

27 червня 2019 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від Фермерського господарства "Агро-Союз" про розгляд справи без участі представника позивача.

В свою чергу, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, в судове засідання, що було призначене на 01 липня 2019 року, не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на зазначене, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 у справі № 806/1266/18 адміністративний позов Фермерського господарства "Агро-Союз" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України: №538790/36928650 від 04.01.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №56 від 14.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Фермерським господарством "Агро-Союз"; №551774/36928650 від 09.01.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №58 від 15.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Фермерським господарством "Агро-Союз"; №553581/36928650 від 10.01.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №59 від 17.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Фермерським господарством "Агро-Союз"; №553582/36928650 від 10.01.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №61 від 19.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Фермерським господарством "Агро-Союз"; №553583/36928650 від 10.01.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №63 від 20.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Фермерським господарством "Агро-Союз"; №553584/36928650 від 10.01.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №64 від 22.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Фермерським господарством "Агро-Союз". Крім того, зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних днем їх фактичного подання податкові накладні Фермерського господарства "Агро-Союз": №56 від 14.11.2017, №58 від 15.11.2017, №59 від 17.11.2017, №61 від 19.11.2017, №63 від 20.11.2017, №64 від 22.11.2017, а також стягнуто з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фермерського господарства "Агро-Союз" 21 144,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Вказане судове рішення набрало законної сили 21 листопада 2018 року.

31 січня 2019 року Житомирським окружним адміністративним судом на виконання судового рішення у справі № 806/1266/18 видано виконавчий лист №266/2019 щодо зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних днем їх фактичного подання податкові накладні Фермерського господарства "Агро-Союз": №56 від 14.11.2017, №58 від 15.11.2017, №59 від 17.11.2017, №61 від 19.11.2017, №63 від 20.11.2017, №64 від 22.11.2017 (а.с.17).

Матеріали справи свідчать, що Фермерське господарство "Агро-Союз" звернулось до відповідача із заявою про примусове виконання зазначеного виконавчого листа №266/2019 від 31.01.2019 у справі №806/1266/18. Однак, 22 травня 2019 року за результатами розгляду заяви Фермерського господарства "Агро-Союз" головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Геннадієм Івановичем прийняв рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.19). В якості підстави для повернення виконавчого листа №266/2019 від 31.01.2019 у справі №806/1266/18 стягувачу без прийняття його до виконання зазначено, що у пред`явленому виконавчому документі не зазначено ім`я, по батькові посадової особи, яка видала виконавчий документ, а вказано лише її ініціали та прізвище "О.Г.Попова". Натомість, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", яким передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

З огляду на зазначене та керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18 був повернений Фермерському господарству "Агро-Союз" через його невідповідність вимогам, передбаченим п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись із діями відповідача щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон України № 606-XIV) та Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України №1404-VIII), який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.

Статтею 1 Закону України № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, виконавче провадження направлено на фактичну реалізацію рішення уповноваженого органу шляхом вчинення заходів примусового характеру, передбачених вказаним Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Положеннями п.1 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 - 4 ст. 373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу або у разі її відсутності - рекомендованим чи цінним листом.

Однак, пп. 15.16 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи суд видає виконавчі документи в паперовій формі.

Крім того, згідно з пп. 18.1 п.18 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки, на даний час виникнення спірних правовідносин Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система, а ні Єдиний державний реєстр виконавчих документів не почали функціонувати, видача виконавчих документів здійснюється судом в паперовій формі.

Аналізуючи наведені положення ст. 373 КАС України Кодексу адміністративного судочинства України, можливо дійти висновку, що видача виконавчого листа відноситься до виключних повноважень суду - органу, що здійснює правосуддя у формі розгляду і вирішення адміністративних справ у встановленому законом процесуальному порядку.

Вимоги до виконавчого документа визначено статтею 4 Закону №1404-VIII.

Частиною ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

В свою чергу, пунктом 23 ДСТУ №4163-2003 "Вимоги до оформлення документів" встановлено, що підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалу (-ів) і прізвища.

Розділом III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/ 29432, 29432 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція №512/5), визначено окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначено загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту другого розділу III Інструкції №512/5 виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує зокрема таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім`я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері.

Згідно з пунктом 4 розділу III Інструкції №512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувану повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Отже, беручи до уваги вищезазначені норми, у виконавчому документі зазначаються: назва; дата видачі документа; найменування органу; прізвище, ім`я, по батькові; посада посадової особи, яка його видала.

Під час розгляду справи судом було досліджено виконавчий лист Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 №266 2019р. у справі №806/1266/18 та встановлено, що в ньому зазначено його назву: "ВИКОНАВЧИЙ ЛИСТ №266 2019р."; дату видачі: "31.01.2019"; найменування органу, який його видав: "Житомирський окружний адміністративний суд"; прізвище, ім`я та по батькові особи, яка видала виконавчий документ: " ОСОБА_1 Г."; посада посадової особи, яка його видала: «суддя». Виконавчий документ скріплено печаткою із зображенням Державного Герба України (а.с. 17-18).

Таким чином, у виконавчому листі від 31.01.2019 №266 2019р. у справі №806/1266/18 вказані всі необхідні реквізити, а тому він відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України "Про виконавче провадження" та оформлений належним чином.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у державного виконавця не було передбачених Законом підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання та для направлення стягувачу відповідного повідомлення, так як виконавчий лист оформлений належним чином та відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо посилання відповідача на недоліки оформлення виконавчого документа, то суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

Зі змісту виконавчого листа від 31.01.2019 №266 2019 р. у справі №806/1266/18 вбачається, що його видано відповідним уповноваженим органом - Житомирським окружним адміністративним судом, повне найменування якого вказане у виконавчому листі (а.с.17-18).

Натомість підписаний зазначений виконавчий лист відповідною уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів, а саме: "суддею Поповою О.Г.", що узгоджується з порядком оформлення виконавчого документа, визначеним ч.3 ст.4 Закону №1404-VIII, згідно виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою.

Таким чином, інформація про посадову особу, уповноважену на підписання виконавчого листа наводиться шляхом зазначення її прізвища та ініціалів.

Вимоги ч. 3 ст. 4 Закону №1404-VIII узгоджуються із приписами Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року №174.

Пунктом 6.2.1 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року №174, встановлено, що для виконання судового рішення в адміністративній справі, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, особі, на користь якої воно ухвалено, за її письмовою заявою видається один виконавчий лист (додаток 15).

Додатком 15 даної Інструкції чітко визначено форму виконавчого листа та обов`язкові для заповнення реквізити, що стосуються ідентифікації особи, яка його видала. Так, обов`язковими реквізитами є прізвище та ініціали особи, яка підписалась, без розшифрування ініціалів особи.

Крім того, приписами п.5.23 ДСТУ №4163-2003 "Вимоги до оформлення документів" передбачено, що підпис документа здійснюється шляхом зазначення ініціалу(-ів) і прізвища посадової особи.

Оскільки у виконавчому листі Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 у справі № 806/1266/18 зазначено прізвище та ініціали уповноваженої посадової особи, якою видано виконавчий документ - "суддя Попова О.Г.", його підписано та скріплено печаткою, то він відповідає вимогам, встановленим ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.01.2019 у справі №803/399/17.

З огляду на зазначене та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що про відсутність передбачених п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" підстав для повернення виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 у справі № 806/1266/18 стягувачу без прийняття його до виконання. У зв`язку з цим, повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Геннадія Івановича №20.1-59174003/13 від 22.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" питання щодо відкриття виконавчого провадження належить до дискреційних повноважень органів державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках до повноважень приватних виконавців.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позову у частині зобов`язання Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18, слід відмовити.

Разом з тим, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Зважаючи на встановлену протиправність дій відповідача щодо прийняття повідомлення №20.1-59174003/13 від 22.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву Фермерського господарства "Агро-Союз" про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18, з урахуванням встановлених обставин справи та прийнятого судом рішення.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наявної у матеріалах платіжного доручення №174 від 14.06.2019, Фермерським господарством "Агро-Союз" під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3842,00 гривень (а.с.4).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що стягненню на користь Фермерського господарства "Агро-Союз" за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Фермерського господарства "Агро-Союз" (вул. Леніна, 19А, с. Білилівка, Ружинський район, Житомирська область, 13642; ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Геннадія Івановича №20.1-59174003/13 від 22.05.2019 про повернення виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18 стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001; ) повторно розглянути заяву Фермерського господарства "Агро-Союз" (вул. Леніна, 19А, с. Білилівка, Ружинський район, Житомирська область, 13642; ) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду №266 2019р. від 31.01.2019 по справі №806/1266/18, з урахуванням встановлених обставин справи та прийнятого судом рішення.

Стягнути на користь Фермерського господарства "Агро-Союз" (вул. Леніна, 19А, с.Білилівка, Ружинський район, Житомирська область, 13642; ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001; ) документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. (тисяча дев`ятсот двадцять одну гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович