Справа № 460/2632/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№857/4888/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача Дмитрук І.М., Лисенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року у справі №460/2632/18 (головуючий суддя Друзенко Н.В. проголошене о 16:31 год. у м. Рівне повний текст складений 04.03.2019р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області він засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія (№ 96)». Спірною постановою на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення у дисциплінарний ізолятор без виведення на роботу на строк чотирнадцять діб. Вказана постанова була прийнята за наслідками перевірки факту порушення позивачем встановленого порядку відбування покарання, підставою для проведення якої слугував рапорт старшого інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_3 від 07.09.2018. Із змісту вказаного рапорту слідує, що 07.09.2018 о 16:55 год. під час проведення вечірньої повірки у відділенні СПС №2 позивач безпідставно звертався до старшого інспектора відділу нагляду і безпеки лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 на «ти», на підвищеному тоні висловлював невдоволення порядком і умовами відбування покарання, ходив по житловій секції та вживав жаргоні слова, не реагуючи на неодноразові зауваження інспектора. В ході перевірки були відібранні письмові пояснення у старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 та лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 , які підтвердили вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Однак, вказані пояснення датовані 12.08.2018. Разом з тим, у поясненні від 13.09.2018 позивач зазначив, що порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, просив перенести засідання дисциплінарної комісії, оскільки під час підготовки до засідання комісії, хотів користуватися послугами адвоката, який представлятиме його інтереси під час її засідання, про що звернувся до центру безоплатної правової допомоги. Крім того, розписка, складена 10.09.2018 о 15:00 год. про призначення дисциплінарної комісії на 13.09.2018 позивачем не підписувалась, в ній стоїть підпис іншої особи. Також, на засіданні дисциплінарної комісії 17.09.2018 позивач вину не визнав, просив перенести її засідання на пізніший строк з метою участі адвоката, але йому було відмовлено. Відповідно до ч.5 ст.135 Кримінально-виконавчого кодексу України, особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги. Незважаючи на заяви позивача від 12.09.2018, 13.09.2018 та 17.09.2018 щодо забезпечення права на користуватися послугами адвоката для здійснення представництва його інтересів, засідання дисциплінарної комісії в установі відбування покарання пройшло без участі адвоката. Одночасно, позивач зазначив, що сам рапорт від 07.09.2018 не може слугувати достатнім доказом вчинення ним дисциплінарного проступку, оскільки він заперечує проти його вчинення. Тому, на думку позивача, зазначені у матеріалах докази, не доводять його вину у вчиненні дисциплінарного правопорушення щодо встановленого порядку відбування покарання, а накладене на нього стягнення не відповідає тяжкості і характеру проступку та застосоване з грубим порушенням права на захист.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_5. від 17.09.2018 про поміщення засудженого ОСОБА_1 в дисциплінарний ізолятор, карцер установи виконання покарань, строком на 14 діб без виведення на роботу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що не погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки таке прийняте з порушенням норма матеріального та процесуального права. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що відповідно до ч.5, ст. 135 КВК України особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги. Як слідує із розписки від 10.09.2018, позивач належним чином був повідомлений про розгляд дисциплінарною комісією питання щодо вчинення ним дисциплінарного проступку та дату проведення засідання комісії. Також, на підставі заяви позивача від 13.09.2018 дисциплінарну комісію було відкладено на 17.09.2018 з метою забезпечення його права на захист. Відповідно до супровідного листа від 13.09.2018 №30/03/3939 відповідач направив заяву позивача щодо надання правової допомоги до Рівненського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представники відповідача апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 07.09.2019 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_3 був поданий рапорт начальнику Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_5 згідно з яким 07.09.2018 о 16:55год. під час проведення вечірньої перевірки у відділені СПС №2 позивач почав безпідставно звертався до нього на «ти», на підвищеному тоні висловлював невдоволення порядком та умовами відбування кримінального покарання, ходив по житловій зоні та вживав жаргонні слова. На зроблені неодноразові зауваження позивач вийшов в коридор відділення та на підвищеному тоні почав говорити нецензурні вислови, підбурюючи інших засуджених до неправомірних взаємовідносин. На повторні зауваження позивач не реагував.

Згідно з розпискою, 10.09.2018 о 15:00 позивачу повідомлено про призначення засідання дисциплінарної комісії на 13.09.2018 о 11:40 год., роз`яснено про право повідомити адвоката або іншого спеціаліста в галузі права про участь в засіданні дисциплінарної комісії, а також подати заяву про продовження терміну розгляду дисциплінарного проступку, але не більше як на дві доби.

З приводу вчинення позивачем дисциплінарного проступку, 12.09.2019 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 були відібрані тотожні за змістом пояснення у лейтенантів внутрішньої служби ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких останні зазначили, що 07.09.2018 о 16:55год. під час проведення вечірньої перевірки у відділені СПС №2 позивач почав безпідставно звертався до ОСОБА_3 на «ти», на підвищеному тоні висловлювати невдоволення порядком та умовами відбування кримінального покарання, ходив по житловій зоні та вживав жаргонні слова. На зроблені неодноразові зауваження позивач не реагував та на підвищеному тоні почав говорити нецензурні вислови, підбурюючи інших засуджених до неправомірних взаємовідносин.

Того ж дня, старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 складений та поданий начальнику Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_5 висновок за наслідками проведення перевірки по факту порушення позивачем встановлено порядку відбування покарання, за змістом якого рекомендовано розглянути на засіданні дисциплінарної комісії питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно з ст.132 Кримінально-виконавчого кодексу України.

13.09.2018 до початку засідання дисциплінарної комісії позивач подав старшому лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_6 письмові пояснення, в яких заперечив обставини вчинення ним дисциплінарного проступку, за винятком звернення до ОСОБА_3 на «ти». Також, позивач просив відкласти засідання дисциплінарної комісії у зв`язку з тим, що його заява щодо надання безоплатної правової допомоги не була своєчасно надіслана до Рівненського обласного центру з надання безоплатної правової допомоги.

Також, 13.09.2018 позивачем була подана начальнику Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_5 окрема заява про перенесення засідання дисциплінарної комісії на дві доби.

Того ж дня, розпискою позивачу повідомлено про призначення наступного засідання дисциплінарної комісії на 17.09.2018 о 12:00 год., повторно роз`яснено про право повідомити адвоката або іншого спеціаліста в галузі права про участь в засіданні дисциплінарної комісії, а також подати заяву про продовження терміну розгляду дисциплінарного проступку, але не більше як на дві доби.

За наслідками проведення засідання 17.09.2019 дисциплінарна комісія дійшла висновку про доведеність наявності в діях позивача усіх ознак дисциплінарного проступку та враховуючи причини, обставини і мотиви його вчинення, поведінку позивача до його вчинення, кількість і характер раніше накладених стягнень вирішила звернутися до начальника Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_5. з клопотанням про поміщення позивача в ДІЗО строком на 14 (чотирнадцять) діб.

Постановою начальника Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_5. від 17.09.2018 накладено на позивача дисциплінарне стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор без виведення на роботу на строк чотирнадцять діб.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що розгляд питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на засіданні дисциплінарній комісії 17.09.2018 був проведений з порушенням права останнього на захист, а відтак і прийняте за наслідками засідання рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та в подальшому спірна постанова, суперечать визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-IV (далі - КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КВК України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Статтею 9 КВК України встановлено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації. Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність. Обов`язки засуджених, до яких судом застосовано пробацію, визначаються цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

Згідно з абз.7, 15 ч. 1 ст. 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет та одержувати правову допомогу від адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Статтею 131-1 КВК України передбачено, що дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення, зокрема, сувора догана.

З аналізу наведених норм слідує, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі можуть застосовуватися заходи стягнення, якщо установою виконання покарань доведено наявність у діях засудженого усіх ознак дисциплінарного проступку.

Покликання позивача на те, що рапорт старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_3 від 07.09.2018 був зареєстрований в черговій частині 06.09.2018, суд першої інстанції вірно відхилив як безпідставне та необґрунтоване, оскільки воно спростовується матеріалами справи. Так, наявна в матеріалах копія вказаного рапорту містить відтиск вхідного штемпеля чергової частини із зазначення дати надходження рапорту - 07.09.2018.

Також, судом відхиляється доводи позивача про те, що на засіданні дисциплінарної комісії були присутні лише 5 членів комісії, оскільки на підтвердження вказаної обставини позивачем не було надано суду жодних доказів. При цьому, відповідні докази не були встановлені судом в ході розгляду справи.

Порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, визначений ст. 134 КВК України.

Частинами 1, 3, 15 та 16 статті 134 КВК України передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При накладенні стягнення на засудженого адміністрація колонії надає йому можливість у встановленому порядку повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.

Відповідно до ч. 7 ст. 135 КВК України, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 135 КВК України визначено, що питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії. До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов`язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки.

Згідно з ч.4 ст. 135 КВК України особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги (ч. 5 ст. 135 КВК України).

Тобто, відповідно до зазначених норм права на відповідача покладено обов`язок повідомити засудженого про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення та надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги.

Вказане узгоджується з положеннями п.7 ч.1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011 №3460-VI (далі - Закон №3460), згідно з якими право на безоплатну вторинну правову допомогу мають, зокрема, особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі.

Таке право включає, зокрема, здійснення представництва інтересів осіб в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Таким чином позивач є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу в розумінні Закону №3460.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з ст. 59 Конституції України, кожному гарантується право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.

Згідно з ст. 18 Закону №3460, звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

При цьому, за правилами п.5 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 25.12.2014 №33 «Питання видання доручень центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги», регіональний центр приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі звернення осіб, засуджених до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, що оформлюється відповідним наказом, протягом п`яти днів з дня надходження письмового звернення.

З досліджених судом доказів, встановлено, що відповідно до розписки від 10.09.2018 позивачу повідомлено, що він має можливість у встановленому порядку повідомити адвоката або іншого фахівця у галузі права про присутність на засіданні дисциплінарної комісії установи щодо доцільності застосування заходів стягнення. Зі змісту розписки також слідує, що позивача повідомлено про час (з 10 години) та місце (службовий кабінет начальника установи) засідання дисциплінарної комісії завчасно. Також, роз`яснено про те, що за заявою розгляд дисциплінарного проступку може бути продовжений, але не більше як на дві доби. Вказано про те, що дисциплінарна комісія призначена на 13.09.2018 на 11:40год.

Також, судом було встановлено, що позивач звернувся начальника Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_5. із заявою, в якій просив перенести засідання дисциплінарної комісії на дві доби, з метою залучення адвоката. Дана заява датована 13.09.2018.

Крім того, учасниками справи не заперечувалося, що до початку засідання дисциплінарної комісії 13.09.2019 позивач виявив бажання скористатися послугами адвоката з метою представлення його інтересів на засіданні комісії.

Відповідач супровідним листом №30/03/3939 від 13.09.2018 направив директору Рівненського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги заяву позивача щодо надання правової допомоги, датовану 12.09.2018.

При цьому, згідно з відтиском штемпеля відділення поштового зв`язку на поштовому конверті, вказані вище лист та заява фактично були надісланні до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги лише 15.09.2018

18.09.2019 заява позивача про надання правової допомоги від 12.09.2018 надійшла до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Того ж дня, заступником директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги видано наказ від 18.09.2018 №121 про надання вторинної правової допомоги позивачу та призначення йому адвоката для надання правових послуг у вигляді представництва в суді та інших державних органах.

19.09.2018 Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в особі Лук`янчука С.В. видано доручення №017-0001460 про призначення адвоката ОСОБА_2 для надання безоплатної вторинної правової допомоги позивачу.

Тобто, доручення про призначення позивачу адвоката для надання послуг з вторинної правової допомоги з метою представлення його інтересів під час засідання дисциплінарної комісії було прийняте через два дні після прийняття спірної постанови.

Суд першої інстанції вірно зазначив, термін «надання можливості засудженому звернутися за отриманням правової допомоги» що, застосований законодавцем в ч.5 ст.135 КВК України, означає сприяння (вчинення активних дій) адміністрацією установи відбування покарання з метою позитивного вирішення питання щодо забезпечення засудженому гарантованого йому Конституцією України права на захист.

При цьому, не може залишитись поза увагою суду той факт, що протягом двох днів (перерва між засіданнями) така заява позивача не могла своєчасно потрапити до центу з надання вторинної правової допомоги без сприяння відповідача, який міг її відправити або через електронну пошту, або факсом, що забезпечило потрапляння звернення позивача до адресата без зволікань.

Крім цього, відповідач шляхом направлення заяви позивача про надання правової допомоги 15.09.2018, тобто через два дні після оформлення відповідного супровідного листа, вчинив дії спрямовані на затягування в часі реалізації позивачем права на отримання безоплатної правової допомоги.

Що стосується доводів апелянта про те, що лист із заявою ОСОБА_1 про надання безоплатної вторинної правової допомоги було передано до відділення поштового зв`язку 13.09.2018р., 15.09.2018р. надходження листа до місця сортувального вузла, про що свідчить відтиск штемпеля на конверті, а сам лист із заявою надійшов до Регіонального центра з надання безоплатної правової допомоги лише 18.09.2018 р., що відповідно не залежало від волі відповідача, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки наявність заяви ОСОБА_1 про надання правової допомоги та надіслання її до Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги, як наслідок свідчить про неможливість розгляду дисциплінарної справи щодо позивача без участі його захисника, про що позивач заявляв неодноразово.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розгляд питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на засіданні дисциплінарній комісії 17.09.2018 був проведений з порушенням права останнього на захист.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року у справі №460/2632/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 08.07.2019р.