Справа № 815/6931/16
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2019 року

Київ

справа №815/6931/16

адміністративне провадження №К/9901/23617/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шевцової Н.В.,

секретар судового засідання - Івашків Р.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року (головуючий суддя - Стеценко О.О.)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року (головуючий суддя - Шевчук О.А., судді - Зуєва Л.Є., Федусик А.Г.)

у справі № 815/6931/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Одеській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Одеська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. В грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник, ОСОБА_1 ) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - відповідач, ГУНП в Одеській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Одеська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України (далі - третя особа), в якому просила:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1290 о/с від 15.11.2016 року;

1.2. поновити ОСОБА_1 , майора поліції на посаді слідчого Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області;

1.3. Стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Одеська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовлено.

3. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що, звертаючись до відповідача із рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції України за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів) Закону України «Про Національну поліцію» з 16.11.2016 року, позивач фактично відмовилась від наявних в неї переваг в залишенні на роботі. В поданому рапорті позивач зазначила, що рішення про звільнення прийнято остаточно, на звільненні наполягає. Посилання позивача на те, що написання вказаного рапорту вона здійснила у стані сильного хвилювання після отримання психологічного стресу, судами не взято до уваги, оскільки такі твердження позивача, співробітника ГУНП в Одеській області із стажем роботи в органах внутрішніх справ більше, ніж 15 років, нівелюють посилання позивача на її відповідність займаній посаді слідчого Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Крім того, з моменту написання рапорту про звільнення до моменту прийняття відповідного наказу ОСОБА_1 не скористалась правом відкликання свого рапорту про звільнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

4. 19 червня 2017 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення, а справу направити для продовження розгляду або на новий розгляд.

5. В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що відповідачем було протиправно звільнено її з роботи, оскільки скорочення штату не відбулося, процедура скорочення не дотримана в частині врахування переважного права на залишення на посаді, яким вона, як мати двох неповнолітніх дітей, одинока матір та працівник з тривалим безперервним стажем роботи володіє, а також не виплачена одноразова допомога при звільненні. Крім того, судами попередніх інстанцій не з`ясовано факт примусу скаржника відповідачем до написання заяви про звільнення у зв`язку із скороченням штатів.

6. 11.07.2017 відповідачем до суду касаційної інстанції було подано заперечення на касаційну скаргу, в якому ГУНП в Одеській області вважає твердження скаржника необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Відтак, просить рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2017 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

8. Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду в судовому засіданні.

9. 01.07.2019 на адресу суду касаційної інстанції надійшло клопотання Одеської обласної організації професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, в якому третя особа просить касаційну скаргу задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без її участі.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

10. ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 07.11.2001 року по 06.11.2015 року, з 07.11.2015 року працювала на посаді слідчого Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

11. 02.09.2016 року Національною поліцією України видано наказ № 788 дск «Про організаційно штатні зміни в ГУНП в Одеській області».

12. 16.09.2016 року ГУНП в Одеській області видано наказ № 2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Одеській області».

13. 16.09.2016 року позивача було ознайомлено із наказами Національної поліції України № 788 дск від 02.09.2016 року «Про організаційно штатні зміни в ГУНП в Одеській області» та з наказом ГУНП в Одеській області № 2244 дск від 16.09.2016 «Про організаційно-штатні зміни в ГУНП в Одеській області».

14. Цього ж дня позивача під підпис було повідомлено про наступне звільнення не раніше ніж за два місяці на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України» та про неможливість працевлаштування в ГУНП в Одеській області у звязку із скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та ГУНП в Одеській області.

15. 09.11.2016 року ОСОБА_1 особисто подала до канцелярії УКЗ рапорт на імя т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області Могили В.С. про звільнення зі служби в Національній поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів) Закону України «Про Національну поліцію» з 16.11.2016 року, в якому також зазначила, що на звільненні наполягає, від проходження військово-лікарської комісії відмовилась.

16. 15.11.2016 року наказом ГУНП в Одеській області № 1290 о/с позивача було звільнено з посади слідчого Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з 16.11.2016 року на підставі п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Підставою для видання зазначеного наказу зазначено рапорт ОСОБА_1 від 09.11.2016 року, подання начальника Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 28.10.2016 року та попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 з 16.09.2016 року.

17. Відповідно до витягу з тимчасового штату станом на 01.09.2016 р. у Київському відділі поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області було 35 посад слідчих.

18. Згідно витягу з штату станом на 31.12.2016 р. у Київському відділі поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області кількість слідчих скорочено до 10 посад.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

19. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Частина 6 статті 43 Конституції України: Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

21. Абзац 4 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII): Переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

22. Частина 1 статті 68 Закону № 580-VIII: У разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

23. Частина 2 статті 68 Закону № 580-VIII: Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

24. Частина 3 статті 68 Закону № 580-VIII: Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

25. Частина 5 статті 68 Закону № 580-VIII: Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

26. Частина 1 статті 42 Кодексу законів про працю України: (далі - КЗпП України): При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

27. Пункти 1-3 частини 2 статті 42 КЗпП України: При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

28. Частина 1 статті 77 Закону № 580-VIII: Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

29. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

30. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

32. Суд, зазначає, що виключний перелік підстав припинення служби в поліції наведений у частині 1 статті 77 Закону № 580-VIII.

33. З аналізу приписів вищевказаної норми Закону № 580-VIII вбачається, що необхідність наявності лише самого волевиявлення поліцейського, яке набуває форму рапорту, без існування додаткових зовнішніх об`єктивних факторів, які слугували причиною такого бажання (як от, хвороба, вік) є виключною підставою для припинення служби поліцейського згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

34. Звільнення ж зі служби в поліції у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) не вимагає наявності лише одного рапорту про звільнення поліцейського як єдиної та виключної підстави припинення його служби. В даному випадку необхідний наявний та обґрунтований факт скорочення штатів чи проведення реорганізації в органі поліції.

35. Тому не є обґрунтованим посилання судів попередніх інстанцій виключно на подання ОСОБА_1 рапорту про звільнення, в той час, як припинення служби позивача відбулося згідно п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII.

36. Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій, визнаючи правомірність оскаржуваного наказу ГУНП в Одеській області № 1290 о/с від 15.11.2016 з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), повинні були досліджувати чи відбувся факт скорочення штатів, та, відповідно скорочення посади позивача, а також вчинення відповідачем усіх необхідних дій, при проведенні процедури скорочення штатів.

37. Суд зауважує, що судом апеляційної інстанції досліджено кількість штатних одиниць слідчих Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області, станом на 01.09.2016 та 31.12.2016.

38. Проте, водночас судами попередніх інстанцій не досліджено дотримання відповідачем процедури вивільнення позивача при скороченні штатів, а саме - чи була здійснена відповідачем пропозиція інших вакантних посад в ГУНП в Одеській області з моменту попередження позивача і до моменту подання нею заяви про звільнення, а також чи враховано відповідачем, при наявності вакантних посад, критерії переважного права позивача на залишення на роботу, зокрема - соціальний статус ОСОБА_1 (є одинокою матір`ю), досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, із витребуванням відповідних, підтверджуючих дані факти, документів.

39. Суд зауважує, що необхідність здійснення відповідачем пропозиції усіх інших вакантних посад з врахуванням вищевказаних критеріїв випливає з системного аналізу приписів статті 68 Закону № 580-VIII.

40. Так, приписами частини 3 статті 68 Закону № 580-VIII гарантована можливість працевлаштування поліцейського в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, у разі скорочення його посади. Необхідним елементом щодо призначення поліцейського на іншу посаду є його згода.

41. Відтак, надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з врахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

42. Пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату чи у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

43. Тому, враховуючи гарантований конституційний принцип захисту від незаконного звільнення, Суд підкреслює, що покликання органу поліції на відсутність можливості працевлаштування поліцейського на іншій посаді в органі повинно бути підтверджено належними доказами.

44. Відтак, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не з`ясовано дотримання відповідачем процедури звільнення позивача, у зв`язку із скороченням штатів, а саме - здійснення пропозиції усіх інших наявних вакантних посад в ГУНП в Одеській області, їх наявність, а також наявність згоди чи відмови щодо обіймання позивачем вказаних посад та врахування критеріїв переважного права залишення позивача на займаній посаді.

45. <…> Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд <…>.

46. Відповідно до п.1 ч. 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

47. Приписами частини 4 статті 353 КАС України передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

48. Таким чином, з огляду на викладене, Суд зазначає, що вказані судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, позаяк порушення допущені як судом першої, так і апеляційної інстанцій.

49. Керуючись статтями 341, 344, п.2 ч.1.ст.349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

50. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

51. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року - скасувати.

52. Справу № 815/6931/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Одеська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - направити на новий розгляд до суду першої інстанції

Повний текст постанови складено 11.07.2019

53. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

Н. В. Шевцова