Справа № 280/411/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2019 року м. Дніпросправа № 280/411/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року, (суддя суду першої інстанції Максименко Л.Я.), прийняту у м. Запоріжжя у підготовчому судовому засіданні, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Електроснаб» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування заходів забезпечення адміністративного позову ТОВ «Торгівельний будинок «Електроснаб» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування заходів забезпечення адміністративного позову ТОВ «Торгівельний будинок «Електроснаб».

Відповідач не погодившись з ухвалою суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову постанову, якою скасувати заходи забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року про забезпечення позову є незаконною та необґрунтованою, прийнятою із порушенням вимог норм чинного законодавства. Відповідно до резолютивної частини ухвали відповідачу - ГУ ДФС у Запорізькій області заборонено вчиняти дії щодо зарахування чергових поточних платежів ТОВ «ТД «Електроснаб» зі сплати податку на додану вартість відповідно до податкових декларацій у погашення заборгованості зі сплати нарахованої пенсії в сумі 540 077.45 грн. Вказаним, суд першої інстанції втрутився в діяльність податкового органу, звужив існуючі повноваження відповідача, що не відповідає Конституції України. Більш того, на думку відповідача, вказана ухвала невілює основні принципи податкового законодавства, функції та обов`язки контролюючого органу, що є неприпустимим. На думку відповідача, суд не здійснив належну оцінку доводів позивача щодо достатності підстав та обґрунтованості застосування заходів забезпечення позову. Крім того, відповідач зазначає, що судом не враховано, що забезпечення адміністративного позову не повинно допускати вирішення справи по суті позовних вимог.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року частково задоволено заяву позивача про забезпечення адміністративного позову. Заборонено ГУ ДФС у Запорізькій області вчиняти дії щодо зарахування чергових платежів зі сплати податку на додану вартість відповідно до податкових декларацій в рахунок погашення заборгованості зі сплати пені у сумі 540077.45 грн. до набрання законної сили рішенням суду. Дану ухвалу відповідачем не було оскаржена в апеляційному порядку, натомість подано заяву про скасування заходів забезпечення позову в задоволення якої відмовлено ухвалою від 25.02.2019 року. На думку позивача, судом правомірно відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки застосовані судом заходи не перешкоджають відповідачу здійснювати його функції у відповідності до вимог Закону. Також, позивач нагалошує, що згідно даних електронного кабінету платника податків відповідачем ухвала про забезпечення позову не виконується, а сума заборгованості погашаєтсья за рахунок надходження нових платежів від позивача.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Електроснаб (далі позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області в частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Електроснаб пені в сумі 540 077,45 грн., що були вчинені шляхом внесення відповідного запису (даних, операції) до інтегрованої картки платника за податком на додану вартість TOB ТБ Електроснаб; зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДФС шляхом виключення з інтегрованої картки платника за податком на додану вартість TOB ТБ Електроснаб, запису (даних, операції) про нарахування пені з податку на додану вартість в сумі 540 077,45 грн.

Ухвалою суду від 01.02.2019 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Електроснаб про забезпечення позову, - задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Електроснаб до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, шляхом заборони Головному управлінню ДФС у Запорізькій області вчиняти дії щодо зараховування чергових поточних платежів зі сплати податку на додану вартість відповідно до податкових декларацій у рахунок погашення заборгованості зі сплати нарахованої пені в сумі 540 077,45 грн., до набрання законної сили судовим рішенням по справі. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

20.02.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову (вх. № 7067). В обґрунтування заяви представник відповідача посилається на те, що ухвала суду про забезпечення позову прийнята з порушенням вимог процесуального законодавства, а також допущено звуження змісту існуючих прав відповідача, які визначені нормами Податкового кодексу України. Зазначає, що обраний судом та запропонований позивачем засіб забезпечення позову фактично вирішує порушений спір но суті, що суперечить меті застосування правовою інституту забезпечення позову. Стверджує, що судом не вказано ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень. З огляду на викладене, просить суд скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2019 про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтовуючи своє клопотання про скасування застосованих заходів забезпечення позову, відповідач не навів жодних доводів та доказів того, що небезпека істотного ускладнення чи неможливість виконання рішення суду в адміністративній справі зникла, або що захистити інтереси позивача буде можливим без вжиття таких заходів. Тобто, обставини, які слугували підставами для застосування заходів забезпечення адміністративного позову не змінились та не зникли.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Так, в обгрунтовання клопотання про скасування заходів забезпечення позову відповідач посилався на допущене судом першої інстанції звуження прав контролюючого органу, які прямо передбачені Податковим кодексом України.

Аналогічні доводи покладено відповідачем і в обґрунтування апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи, що підставою для звернення відповідача до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову послугувала незгода відповідача із відповідністю обраного судом способу забезпечення позову предмету спору, та вимогам чинного законодавства, вважає, що для правильного вирішення даної справи необхідним є надання оцінки застосованим заходам забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Так, як вже зазначалось, предметом оскарження у справі є дії Головного управління ДФС у Запорізькій області в частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Електроснаб пені в сумі 540 077,45 грн., що були вчинені шляхом внесення відповідного запису (даних, операції) до інтегрованої картки платника за податком на додану вартість TOB ТБ Електроснаб.

При цьому, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року адміністративний позов забезпечено у спосіб заборони відповідачу здійснювати зараховування чергових поточних платежів зі сплати податку на додану вартість відповідно до податкових декларацій у рахунок погашення заборгованості зі сплати нарахованої пені в сумі 540 077,45 грн..

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, а також повинні відповідати позовним вимогам на забезпечення яких вони заявлені.

Враховуючи зміст позовних вимог, та підстави звернення позивача до суду з адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений спосіб забезпечення адміністративного позову не відповідає обраному способу захисту порушеного права, оскільки заборона податковому органу здійснювати зарахування чергових платежів зі сплати податку на додану вартість не може сприяти забезпеченню прав та інтересів позивача щодо відображення в інтегрованій картці платника податку суми нарахованої пенсії з ПДВ.

Натомість, забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу здійснювати розподіл чергових платежів з ПДВ з урахуванням наявної заборгованості, є втручанням в повноваження контролюючого органу щодо адміністрування та обліку податку, що здійснюються поза спірними відносинами, та безпосередньо стосуються предмету доказування у даній справі.

Більш того, засовуючи заходи забезпечення адміністративного позову судом не з`ясовано та відповідно не зазначено, в чому саме полягає очевидна протиправність рішення відповідача як підстави для забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову покликаний захищати порушені права та оспорювані інтереси позивача до винесення рішення справи по суті. Між тим, заходи забезпечення адміністративного позову не можуть бути використані як окремий, не пов`язаний із адміністративним позовом, вид зобов`язання, що покладається на відповідача або третіх осіб для досягнення мети, не передбаченої безпосередньо позовними вимогами, оскільки таке їх використання суперечить приписам ст. 150 КАС України.

Вищевказане залишилось поза увагою суду першої інстанції при вирішенні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення адміністративного позову, що призвело до неправильного вирішення цього питання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 243, ст. 311, ст. 312, ст. 317, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі №280/411/19 - скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення адміністративного позову, застосовані ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року в адміністративній справі №280/411/19 у вигляді заборони Головному управлінню ДФС у Запорізькій області вчиняти дії щодо зараховування чергових поточних платежів зі сплати податку на додану вартість відповідно до податкових декларацій у рахунок погашення заборгованості зі сплати нарахованої пені в сумі 540 077,45 грн., до набрання законної сили судовим рішенням по справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 липня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 08.07.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай