Справа № 163/2099/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5364/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 12 квітня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Чишієм С.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 році ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1415/20500/18 від 12.09.2018, а провадженні по адміністративній справі закрити.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 12.04.2019 адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, оспорювана постанова прийнята правомірно, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України. Апелянт звертає увагу на те, що транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов`язкової вимоги щодо наявності у такої особи посвідчення водія та навиків керування транспортним засобом законодавець не встановлює. Крім того, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач повідомлявся про складення щодо нього протоколу порушення митних правил, разом з тим, не з`явився на такий розгляд. Крім того, позивач не повідомляв митний орган щодо неможливості вивезення транспортного засобу марки «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , із заявою про аварію або дії обставин непереборної сили та обставини події не звертався, про місцезнаходження автомобіля не повідомляв. Документи, що підтверджують неможливість доставити транспортний засіб до органів доходів та зборів і органів ДФС позивач не надавав.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був, відсутність якого відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 21.03.2018 старшим державним інспектором ВМО №4 М/П «Ягодин» Волинської митниці ДФС було складено протокол про порушення митних правил №1415/20500/18, згідно якого 21.03.2018 під час здійснення митних формальностей проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, зокрема, АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС та встановлено, що 21.11.2017 через М/П «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 з метою транзиту ввезла на митну територію України автомобіль марки «Mercedes-benz 220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , перевищивши встановлений ст.95 МК України строк його транзитного перевезення.

Постановою начальника Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №1415/20500/18 від 18.04.2018 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30.05.2018 по справі №163/772/18, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018, було скасовано постанову начальника Волинської митниці ДФС від 18.04.2018 у справі про порушення митних правил №1415/20500/18, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, передбаченою ч.3 ст.470 МК України, а справу направлено на новий розгляд Волинській митниці ДФС.

На виконання судових рішень, Волинською митницею було направлено запит до Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України з використанням міжвідомчої системи «Аркан» від 14.08.2018 щодо переміщення через митний кордон України транспортного засобу «Mercedes-benz 220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 громадянкою України ОСОБА_1

Листом від 17.08.2018 було надано витяг із системи «Аркан», з якого вбачається, що 21.11.2017 на в`їзд в Україну в автомобілі «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , перебували ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На лист-виклик Волинської митниці №3171/03-70-20 від 14.08.2018 про необхідність з`явитися 12.09.2018 для надання пояснень щодо порушення термінів транзитного переміщення автомобіля ОСОБА_1 не прибула, хоча була належним чином повідомлена, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №531.

12.09..2018 в.о.начальника Волинської митниці ДФС за результатами розгляду матеріалів про порушення митних правил було прийнято постанову №1415/20500/18, якою ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час повторного розгляду протоколу про порушення митних правил відповідачем не було здійснено виклик і не допитано ОСОБА_3 , який спільно з позивачем здійснював перетин державного кордону, не перевірено можливість його причетності до переміщення транспортного засобу. Також, під час винесення оспорюваної постанови в даній справі сплив шестимісячний строк, встановлений ч.2 ст.467 МК України для накладення стягнення, а тому відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України її скасував та закрив провадження по справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Згідно дефініції наведеної у статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У пункті 57 частини 1 статті 4 МК України закріплено визначення поняття «товари», якими є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно до ч.1 ст.381 МК України, громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно п.1 ч.1 ст.95 МК України, строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, підставами для притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, є, зокрема, порушення строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на десять діб.

Про кожний випадок виявлення порушення митних правил, відповідно до ст.494 МК України, уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом (ч.1 ст.467 МК України).

Згідно п.7 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Матеріалами справи підтверджується, що при прийнятті постанови, уповноважена на те особа не дала належної оцінки обставинам справи, не врахувала, що з моменту виявлення порушення митних правил та складання протоколу, до винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.467 МК України, не взяла до уваги пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не навела мотиви їх відхилення.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем пропущено строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, відсутність складу адміністративного правопорушення та закінчення на момент розгляду справи строків.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги встановлені по справі обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оспорюваної постанови, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, з порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та прийняття оскаржуваного рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 12 квітня 2019 року по справі №163/2099/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 10.07.2019.