Справа № 201/4392/19(2-а/201/292/2019)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2019 року м. Дніпросправа № 201/4392/19(2-а/201/292/2019)
(суддя Ткаченко Н.В. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2019 року у справі №201/4392/19(2-а/201/292/2019) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Шульги Дениса Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 квітня 2019 року звернувся до суду з позовом до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Шульги Дениса Вікторовича, згідно з яким, просить скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАВ №1044864 від 05.04.2019 року. Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки позивач здійснивши стоянку свого транспортного засобу на тротуарі залишив для руху пішоходів більше 2х метрів тротуару.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2019 року позов задоволено частково.

Суд, скасував постанову серії ЕАВ №1044864 від 05.04.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, винесену відповідачем. У задоволенні позову в іншій частині відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не надано доказів стоянки автомобіля позивача на тротуарі без залишення для руху пішоходів більше 2 метрів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції Національної поліції України оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАВ №1044864 від 05.04.2019 року є законною та обґрунтованою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з постановою серії ЕАВ №1044864 від 05.04.2019 року винесеної відповідачем, 05.04.2019 року о 10:15 годині у м. Дніпро вул. Гоголя, 3 позивач здійснив стоянку автомобіля BMV Х6 НОМЕР_1 на тротуарі не залишив для руху пішоходів 2 метри, чим порушив п.п. 15.10 «в» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.4).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП, зокрема, встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 15.10 «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Тобто, стоянку легкових автомобілів на тротуарах дозволено у разі надання для руху пішоходів більше 2 метрів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності за порушення пункту 15.10 «в» Правил дорожнього руху, а саме стоянка на тротуарі без надання для руху пішоходів більше 2 метрів.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано диск (а.с.14), проте при відтворенні відеозапису наявного на цьому диску неможливо беззаперечно встановити факт того, що при стоянці автомобіля, позивачем не було залишено для руху пішоходів більше 2 метрів.

З наданої фотофіксації вчиненого правопорушення неможливо встановити відстань між автомобілем позивача та будинком або іншим автомобілем, що знаходиться з іншого боку, тобто визначити ширину тротуару яка залишилася для руху пішоходів.

Враховуючи те, що санкція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил стоянки, при цьому, пунктом 15.10 «в» Правил дорожнього руху, встановлено, що стоянка на тротуарі без надання для руху пішоходів більше 2 метрів заборонена, в той час як з наданих відповідачем фото та відеофіксації неможливо беззаперечно встановити фак стоянки автомобіля позивача на тротуарі без надання для руху пішоходів більше 2 метрів та відповідачем не надано таких доказів, зокрема доказів вимірювання цієї відстані, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що відповідачем не доведено наявності складу адміністративного правопорушення за яке позивача притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2019 року у справі №201/4392/19(2-а/201/292/2019) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 08 липня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко