Справа № 2а-9596/11/2670
Суддя: Баранов Д.О.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 листопада 2011 року 15:23 № 2а-9596/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О. за участю секретаря судового засідання Наумець О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Українсько-Британського спільного підприємства «Комора»
доДержавної податкової інспекції у Солом`янському районі м. Києва
проскасування податкового повідомлення-рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Українсько-Британського спільного підприємства «Комора`звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДПІ у Солом`янському районі м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що висновок податкового органу про безпідставність формування податкового кредиту по контрагентах позивача з підстав, що останні не задекларували податкові зобов`язання, вважає безпідставним, оскільки факт виконання господарських операцій підтверджується первинними документами.

В поданих письмових запереченнях відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки, перевіркою встановлено, що укладена позивачем угода із ТзОВ «Мега-Груп`містить ознаки сумнівності та є безтоварною, а тому у позивача відсутнє право на формування податкового кредиту.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В період з 30.05.2011р. по 02.06.2011р. ДПІ у Солом`янському районі м. Києва було проведено документальну невиїзну перевірку фінансово-господарської діяльності Українсько-Британського спільного підприємства «Комора`з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТзОВ «Мега-Груп», про що складено Акт №6863/23-02/142922414 від 08.06.2011р.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість встановлено порушення п.п. 7.2.3, 7.2.6, п. 7.2, п.п. 7.4.1 п., п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість`внаслідок чого занижено податок на додану вартість в сумі 129 828 грн.

У вказаному акті відповідач посилається на те, що перевіркою господарських операцій позивача виявлено господарські операції з ознаками сумнівності, укладені із ТзОВ «Мега-Груп».

За результати перевірки, ДПІ у Солом`янському районі м. Києва прийняла податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.06.2010р., яким визначила Українсько-Британському спільному підприємству «Комора`зобов`язання по ПДВ на суму 129 828 грн. за основним платежем та 32 457 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі рахунків-фактур №МГ-00015 від 23.07.2008р.; №МГ-00021 від 14.08.2008р.; №МГ-00030 від 15.08.2008р.; №МГ-00027 від 26.09.2008р.; №МГ-00035 від 03.12.2008р.; №МГ-00076 від 17.06.2009р.; №МГ-000105 від 21.07.2009р.; №МГ-000117 від 10.08.2009р.; №МГ-000132 від 28.09.2009р.; №МГ-000259 від 15.12.2009р. та видаткових накладних №МГ-000012 від 23.07.2008р.; №МГ-000018 від 14.08.2008р.; №МГ-000022 від 15.08.2008р.; №МГ-000032 від 01.10.2008р.; №МГ-00042 від 03.12.2008р.; №МГ-00023 від 17.06.2009р.; №МГ-00051 від 21.07.2009р.; №МГ-00058 від 11.08.2009р.; №МГ-00086 від 28.09.2009р.; №МГ-00174 від 15.12.2009р. Українсько-Британському спільному підприємству «Комора`отримало від ТзОВ «Мега-Групп`звукотехнічне обладнання на загальну суму 778959,00 грн. з ПДВ (ПДВ становить -129826,50 грн.).

Проведення розрахунків підтверджується виписками з банку від 23.07.2008р.; від 15.08.2008р.; від 22.08.2008р.; від 26.09.2008р.; від 29.09.2008р.; від 30.09.2008р.; від 04.12.2008р.; від 02.07.2009р.; від 22.07.2009р.; від 14.08.2009р.; від 07.10.2009р.; від 09.10.2009р.; від 12.10.2009р.; від 20.10.2009р.; від 26.10.2009р.; від 16.12.2009р.; від 17.12.2009р.

ТзОВ «Мега-Групп`видало Українсько-Британському спільному підприємству «Комора`податкові накладні №11 від 23.07.2008р.; №66 від 14.08.2008р.; №69 від 15.08.2008р.; №182 від 26.09.2008р.; №193 від 29.09.2008р.; №199 від 30.09.2008р.; №265 від 03.12.2008р.; №268 від 17.06.2009р.; №369 від 21.07.2009р.; №413 від 11.08.2009р.; №867 від 26.09.2009р.; №1379 від 15.12.2009р.

Станом на 10.06.2011р. Позивачем продано товару за собівартістю на суму 539055,50 грн. без ПДВ. Залишок товару за собівартістю залишився на суму 110077,00 грн. без ПДВ.

В ході проведення документальної перевірки та згідно бази даних АІС співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту, встановлено розбіжності між сумою задекларованого зобов`язання ТзОВ «Мега-Групп» та сумою податкового кредиту задекларованого покупцями. Крім цього, перевіркою ТзОВ «Мега-Групп`встановлено відсутність основних засобів та працівників для здійснення господарської діяльності. Постановою Господарського суду міста Києва від 14.06.2010р. у справі №44/367Б ТзОВ «Мега-Групп`визнано банкрутом. Також, відповідач посилається на те, що згідно відібраних в ході розслідування кримінальної справи директора ТзОВ «Мега-Групп`вона не підписувала документів в ході здійснення господарської діяльності.

Згідно п.п.7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість`податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов`язань продавця у двох примірниках.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно до п.п. 7.4.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість`податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у звітному періоді у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону про ПДВ датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - у разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до пп. 7.2.4. п. 7.2. ст. 7 Закону «Про податок на додану вартість`зареєстровані платники податку мають право нараховувати податок на додану вартість, складати та видавати податкові накладні. Позивач відповідно мав право на підставі отриманих накладних відносити вказані в них суми ПДВ до податкового кредиту, оскільки за поставку розрахувався у вартість якої була включена сума нарахованого продавцем ПДВ.

Відповідно до п. 7.2.6 ст. 7 цього Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

Згідно пп.7.7.1 ст.7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахування) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що законом передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової декларації.

Факт подання ВАТ «Укрндіпроектстальконструкція ім. В. М. Шимановського`податкової декларації з ПДВ підтверджується матеріалами податкової перевірки.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні`передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа: дату і місце складання: назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції: одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

Факт поставки (товарів, послуг) підтверджується, рахунками-фактурами, виписками з банку, у вартість поставленого товару була включена сума ПДВ.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів податковий орган проводив документальну перевірку позивача на підставі поданих податкових декларацій та співставлення зобов`язань, первинна документація не досліджувалась та не витребовувалась.

Для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов`язковому порядку необхідно з`ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з`ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість. (згідно інформаційного листа ВАСУ №742/11/13-11 від 02.06.2011р.).

Згідно ч. 1 ст. 18 «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців`якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано доказів з відповідного Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, щодо наявності запису про виключення з реєстру ТзОВ «Мега-Групп», на момент здійснення господарських операцій.

Також, не надано доказів анулювання свідоцтва про взяття на облік платником ПДВ на момент здійснення господарських операцій, свідоцтво анульоване 11.10.2010р.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачем не надано вироку суду, яким встановлено вину директора ТзОВ «Мега-Групп`за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, а саме за створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Факт виконання контрагентами господарських операцій підтверджується: рахунками-фактурами, доказами оплати, податковими накладними.

Крім цього, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Закону, не передбачається умова про сплату цих сум до бюджету. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. (згідно Узагальнення судової практики Вищим адміністративним судом України від 07.02.07р.).

Крім цього, в акті перевірки відповідач покладається на нікчемність укладеного позивачем та ТзОВ «Мега-Групп`правочину, оскільки він не відповідає вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, придбаний у ТзОВ «Мега-Групп`товар в подальшому було реалізовано на суму 539055,50 грн. без ПДВ. Залишок товару за собівартістю залишився на суму 110077,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними`перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу -землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Відповідачем не надано доказів визнання позивачем укладеного позивачем із ТзОВ «Мега-Групп`в судовому порядку недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Cкасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі м. Києва №/0 від 22.06.2010р.

3. Судові витрати в сумі 3,40 грн. присудити на користь Українсько-Британського спільного підприємства «Комора`за рахунок Державного бюджету України

Постанова набирає законної в строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.О. Баранов