Справа № 520/2759/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 липня 2019 р. № 520/2759/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зінченко А.В.

при секретарі- Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, Шахматова О.В.

відповідача - Третьякова О.М.. Замишляєвої А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Харківського радіотехнічного коледжу (вул. Сумська, буд . 18 / 20,м. Харків,61057, ) до Північно-східного офісу Держаудитслужби (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов.,м. Харків,61022, ) про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківський радіотехнічний коледж, звернувся до суду з адміністративним позовом до Північно-східного офісу Держаудитслужби, в якому після уточнення позовних вимог, просив суд скасувати пункти 1,2,4,6 та 8 вимоги №20-03-25-8134 від 20.12.2018 року.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, надали відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Працівниками Північно-східного офісу Держаудитслужби на підставі п2.1. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби на IV квартал 2018 року в термін з 16.10.2018 по 23.11.2018 проведено планову ревізію фінансово- господарської діяльності Харківського радіотехнічного технікуму (далі - ХРТТ) за період з 01.01.2014 по 01.10.2018 року. Виявлені порушення законодавства відображені в акті ревізії від №03-11/16, який підписано ХРТТ з запереченнями, які Держаудитслужбою не прийняті.

На підставі зазначеного акту Північно-східним офісом Держаудитслужби видано вимогу про усунення порушень від 20.12.2018р. за №20-03-25-8134, отримана ХРТТ 21.12.2018р.

Так в п.1 вимоги зазначено, що в порушення ст. 74, 75 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-УІІІ, ст.6 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР, п. 10 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 28.06.1993 № 43, Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам від 14.04.1997 № 346 та п. З розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, працівникам Коледжу надавались окрім щорічної відпустки за основною посадою на умовах трудового договору, відпустки тривалістю 56 календарних днів за педагогічну роботу, яку вони виконували в цьому ж навчальному закладі, згідно з розподілом педагогічного навантаження, за відсутності оформлених трудових відносин на виконання цієї роботи, що призвело до зайвих витрат бюджетних коштів на оплату відпускних за період з 01.01.2014 по 31.09.2018 в загальній сумі 117 707,40 грн., в т.ч. на заробітну плату - 95 145,47 грн. та сплату Єдиного соціального внеску-22561,93 грн.

Судом встановлено, що ревізію технікуму проведено, відповідно до п.1 ст.11 Закон України №2939-ХІ, п. 2.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби на IV квартал 2018 року на підставі направлення на проведення ревізії та програми ревізії, в якій визначено найменування об`єкта контролю, тема, період та питання, що підлягають ревізії. Одним з питань ревізії було «Штатна дисципліна. Видатки на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату», в ході якого, встановлені порушення законодавства, що призвели до завищення витрат на оплату праці та, як наслідок до збитків в сумі 117 707,40 гривень.

Пунктом 1 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 визначено складові частини кошторису бюджетної установи, а саме:

- загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за повною економічною класифікацією видатків бюджету на виконання бюджетною установою (далі - установа) основних функцій або розподіл надання кредитів з бюджету за класифікацією кредитування бюджету;

- спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за повною економічною класифікацією видатків бюджету на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, пов`язаних з виконанням установою основних функцій, або розподіл надання кредитів з бюджету згідно із законодавством за класифікацією кредитування бюджету.

Кошторисами ХРТТ на 2014-2018 роки, для виконання основних функцій передбачено такі основні видатки бюджету, як оплата праці працівників та нарахування на неї.

Суд зазначає, що у відношенні до загальної суми отриманих бюджетних коштів в 2014-2018 роках, видатки ХРТТ на оплату праці з нарахуваннями дорівнювали 65,29%, що складає основну частину з усіх видатків проведених технікумом.

Також судом встановлено, що у пункті 2 вимоги Держаудитслужби зазначено, що в супереч вимогам ч.4 ст.55 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-УІП, при відсутності освіти за відповідною спеціалізацією за викладацьку діяльність з предмету «Біологія» та керівництво практикою в загальному обсязі 903 години проведено виплату заробітної плати з нарахуваннями в загальній сумі 77708,00 грн.

Так, у акті зазначено, що директору ХРТТ ОСОБА_1 в 2015-2018 роках нараховувалась заробітна плата за проведені години з предмету біологія та години технологічної та переддипломної практики студентів зі спеціальних предметів, проте відповідно до диплому з відзнакою серії НОМЕР_1 від 23.06.1992 ОСОБА_1 у 1992 році закінчив Харківський державний інститут фізичної культури за спеціальністю «Фізична культура і спорт» та здобув кваліфікацію «викладач-тренер з лижного спорту».

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що освіта ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам щодо участі у веденні таких лабораторних робіт в якості другого викладача, оскільки в додатку до диплома про вищу освіту за рівнем спеціаліст НОМЕР_1 зазначений перелік дисциплін таких як: біохімія, біомеханіка, анатомія, фізіологія, гігієна, спортивна медицина, біохімічний контроль у спорті, за якими здійснювалась професійна підготовка під час отримання кваліфікаційного рівня спеціаліста, а отже які є спеціалізацією. Відповідно до п. 2 ч. 2 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про вищу освіту» вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності цим Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра.

Таким чином, професійна підготовка з зазначених дисциплін повністю відповідає рівню знань, що є необхідними для проведення лабораторних робіт з дисципліни «Біологія» рівня навчальної програми ВНЗ І-ІІІ рівня акредитації. Варто також зазначити, що відповідно до Наказу про доручення вакантних педгодин № 300к від 06.09.2016р. та Наказу про вакантні педгодини № 337к від 01.09.2017 ОСОБА_1 доручалося ведення лабораторних робіт з дисципліни «Біологія» саме через виробничу необхідність, а саме виникнення невеликої кількості вільних педагогічних годин на навчальній рік. Такі вільні педагогічні години виникали через те, що у дипломованих викладачів з цього предмета педагогічне навантаження не давало змоги розподілити ці педагогічні години не порушивши при цьому пп. З п. 2 ст. 51 Кодексу Законів про працю України.

Більш того, відповідно до п. 3.25 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого Наказом МОН України від 06.10.2010р. № 930 вчителі та викладачі, які мають педагогічне навантаження з кількох предметів, атестуються з того предмета, який викладають за спеціальністю. У цьому випадку присвоєна кваліфікаційна категорія поширюється на все педагогічне навантаження. Відповідно до п. 3.30 зазначеного Положення Кваліфікаційна категорія та педагогічне звання, присвоєні педагогічному працівнику за результатами атестації, можуть змінюватися лише за рішенням атестаційної комісії.

Таким чином, ОСОБА_1 проходив атестацію та отримав звання «викладач- методист» за напрямом Фізичне виховання та Захист вітчизни», оскільки викладає фізичне виховання за основним напрямом, проте отримана категорія розповсюджується на всю педагогічну діяльність, яку він може проводити відповідно до освіти та професійної підготовки.

Крім того, чинним законодавством та нормативно правовими актами не встановлено вимог щодо відповідності спеціальності по диплому викладача предмету викладання.

Також суд вказує, що правила проходження студентами та ведення викладачами технологічної та переддипломної практики регулюються Положенням про проведення практики студентів вищих навчальних закладів України, затвердженим наказом МОН України 08.04.1993 №93. Відповідно до п. 3.1 зазначеного Положення відповідальність за організацію, проведення і контроль практики покладається на керівників вищих навчальних закладів. Відповідно до п. 3.2 зазначеного Положення до керівництва практикою студентів залучаються досвідчені викладачі кафедр або предметних (циклових) комісій, а також директори та їх заступники, завідуючі відділеннями навчальних закладів, які брали безпосередню участь в навчальному процесі, по якому проводиться практика. Відповідно до п. 3.3 зазначеного Положення, на керівника практикою від навчального закладу покладаються виключно організаціцйно-розпорядчі функції по створенню для студентів належних та безпечних умов проходження практики, а саме:

- перед початком практики контролює підготовленість баз практики та вважає за потребу до прибуття студентів-практикантів проведення відповідних заходів;

- забезпечує проведення всіх організаційних заходів перед від`їздом студентів на практику: інструктаж про порядок проходження практики та з техніки безпеки, надання студентам-практикантам необхідних документів (направлення, програми, щоденник, календарний план, індивідуальне завдання, тема курсового і дипломного проекту (роботи), методичні рекомендації чи інші), перелік яких встановлює навчальний заклад;

- повідомляє студентів про систему звітності з практики, прийняту на кафедрі або предметною (цикловою) комісією, а саме: подання письмового звіту, виконання кваліфікаційної роботи, вигляду оформлення виконаного індивідуального завдання, підготовка доповіді, повідомлення, виступу тощо;

- у тісному контакті з керівником практики від бази практики забезпечує високу якість її проходження згідно з програмою;

- контролює забезпечення нормальних умов праці і побуту студентів та проведення з ними обов`язкових інструктажів з охорони праці і техніки безпеки;

- контролює виконання студентами-практикантами правил внутрішнього трудового розпорядку, веде або організовує ведення табеля відвідування студентами бази практики;

- у складі комісії приймає заліки з практики;

- подає завідуючому кафедрою (заступнику директора з практичного навчання) письмовий звіт про проведення практики із зауваженнями і пропозиціями щодо поліпшення практики студентів.

Зазначений перелік завдань не потребує від керівника практикою спеціальних знань в сфері проведення практики, проте вимагає професійної педагогічної підготовки, якій ОСОБА_1 маючи звання викладача-методиста, повністю відповідає. ОСОБА_1 був призначений для проведення практик в якості директора ХРТТ, що прямо дозволено п. 3.2 Положення. Варто також зазначити, що посилання на те, що відсутність педагогічного навантаження у ОСОБА_1 з предметів, визначених за напрямами навчання, за якими проводились практики, свідчить про те, що директор не бере безпосередньої участі у навчальному процесі, є хибним.

Відповідно до пп.12 п.3 ст. 34 ЗУ Про вищу освіту керівник навчального закладу забезпечує організацію та здійснення контролю за виконанням навчальних планів і програм навчальних дисциплін. Технологічна та переддипломна практика є безпосередньою частиною навчальних планів та програм і керівник навчального закладу зобов`язаний забезпечити її проходження. Відповідно до ч. 4 ст. 34 ЗУ Про вищу освіту керівник закладу вищої освіти відповідає за провадження освітньої, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності у закладі вищої освіти. Таким чином, ЗУ Про вищу освіту зобов`язує керівника ВНЗ, а саме директора брати безпосередню учать в навчальному процесі.

Також, що відповідно до Наказів № 27к від 28.01.2015, № 74к від 23.02.2015, № 84к від 10.03.2015, № 136к від 05.05.2015, № 25к від 29.01.2016, № 74к від 29.02.2016, № 78к від 04.03.2016, №31 від 01.02.2017, № 62 від 16.02.2017, № 81 від 02.03.2017, № 87 від 09.03.2017, № 149 від 10.05.2017 ОСОБА_1 призначено керівником практики у зв`язку із наявністю педагогічних годин, якій передувало розподілення керівництво практикою серед кваліфікованих викладачів та завідуючих відділеннями технікуму. Розподілення вільних педагогічних годин у вигляді практик здійснюється виключно через виробничу необхідність і неможливість розподілити такі години іншим викладачам, які мають повне педагогічне навантаження.

Таким чином, керівництво практиками ОСОБА_1 у зазначений період, на думку суду, здійснювалось на законних підставах відповідно до вимог законодавства України.

Пунктом 4 Вимоги зазначено, що в порушення вимог ст.57 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-УІІІ директору ОСОБА_1 виплачено щорічну грошову винагороду за сумлінну працю та зразкове виконання покладених обов`язків у розмірі, що перевищує встановлений посадовий оклад в загальній сумі 12034,38 гривень. Внаслідок допущених порушень завдано матеріальної шкоди (збитків) ХРТТ на суму 12034,38 гривень». В акті перевірки зазначено, що, відповідного наказу в.о. директора ХРТТ ОСОБА_2 від 22.12.2017 року №489 «Про преміювання по 57 ст. педагогічним працівникам» директору ОСОБА_1 надано щорічну грошову винагороду за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків у розмірі 15000,00 грн., що на 9864,00 грн. перевищує встановлений зазначеному працівнику посадовий оклад, який на момент видання наказу складав 5136,00 грн. Внаслідок зазначеного порушення на виплату щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам в 2017 році зайво використано коштів в загальній сумі 12034,08 грн.

Суд вказує, що технікум є неприбутковою організацією, розподіл коштів якої узгоджується з МОН України в тому числі відносно преміювання співробітників. Відповідно до листа МОН України № 1/11-13892 від 29.12.2017 Про преміювання та виплату щорічної грошової винагороди керівнику навчального закладу розпорядник коштів у вигляді Міністерства не заперечував проти преміювання ОСОБА_1 за результатами діяльності навчального закладу та листа МОН України № 1/11-13860 від 29.12.2017 Про виплату щорічної грошової винагороди, розпорядник коштів у вигляді Міністерства не заперечував проти виплати щорічної грошової винагороди ОСОБА_1 в межах наявних коштів на оплату праці. Проте, при оформленні підстави для виплати премії та щорічної грошової винагороди виконавцем було допущено помилку, яка виявилася у виданні наказу № 489 від 22.12.2017, в якому було зазначено суму у 15000 гривень, замість внесення цієї суми у Наказ № 491 від 22.12.2017. Відповідно до Лицьового рахунку ХРТТ у грудні 2017 року ОСОБА_1 було виплачено премію у відповідності до узгодження з МОН України № 1/11-13892 від 29.12.2017. Таким чином плутанина у документах виникла через формальне порушення процедури оформлення підстави для виплати премії ОСОБА_1 . Фактично премію у сумі 15000 гривень будо виплачено із Спеціального фонду ХРТТ, який не відноситься до коштів державного бюджету.

Таким чином, суд робить висновок, що шкоди державі у сумі 12034,08 гривень, яку було зазначено в Акті, не завдано.

Щодо зазначених в позові порушень вимог ст. 94 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-УІІІ, ст. ст. 1, 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІУ щодо зайво нарахованої та сплаченої заробітної плати з нарахуваннями за невідпрацьований час на загальну суму 1 364,70 гри зовнішнім сумісникам ХРТТ за години викладацької роботи, що збігаються з відпрацюванням педагогічного навантаження за основним місцем роботи, судом встановлено, що на виконання п. 6 вимоги щодо усунення порушень від 20.12.2018 № 20-03-25/8134 порушення відшкодовано технікумом в повному обсязі, підтверджуючі документи (платіжні доручення) надані до Північно-східного офісу Держаудитслужби.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Скасувати п.п. 2, 4 вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби №20-03-25-8134 від 20.12.2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північно-східного офісу Держаудитслужби (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов., м. Харків, 61022, ) на користь Харківського радіотехнічного коледжу (вул. Сумська, буд. 18 / 20, м. Харків, 61057, ) сплачений судовий збір в сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення у повному обсязі складено 08 липня 2019 року.

Суддя Зінченко А.В.