Справа № 500/150/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4759/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судова-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (головуючий суддя Баранюк А.З., м. Тернопіль, повний текст складено 28.03.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в якому просила визнати протиправною бездіяльність Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, яка полягає у невиплаті, починаючи з 01.04.2017 року, пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії з моменту припинення з 01.04.2017 року ОСОБА_1 , негайно після проголошення судового рішення; зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України негайно після проголошення судового рішення виплатити пенсію у межах суми нарахування за один місяць.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області стосовно невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року з врахуванням вже виплаченої пенсії. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оскаржило його в апеляційному порядку та просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1І ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від`їзду.

Пунктом 2 постанови КМУ від 08.06.2016 року №365 встановлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Вказаною постановою від 8 червня 2016 року №365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Згідно п. 9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією.

В силу п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Позивачем не надано доказів оскарження ним рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування довідки про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи, а також не враховано, що поновлення виплати їй пенсії об`єднане управління може здійснити виключно на підставі рішення вказаної комісії.

Згідно вимог п. 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Враховуючи, що рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернопільської міської ради скасовано довідку про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи і зазначене рішення не скасоване, повторне призначення пенсії можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Зважаючи на те, що об`єднане управління здійснювало свої дії на підставі рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради та скасування довідки Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, вважаємо за необхідне залучити в якості співвідповідачів Виконавчий комітет Тернопільської міської ради та Управління соціальної політики Тернопільської міської ради та уточнити позовні вимоги позивачу.

Крім того, позивач не надав жодних доказів щодо поважності пропуску строку до звернення до суду.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2014 позивача взято на облік до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області як особу, яку переміщену з тимчасово окупованої території України та районів ведення антитерористичної операції, на підставі довідки від 05.12.21 виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради. Протоколом № 10-1 від 02.04.2017 засідання комісії з вирішення призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Тернопільської міської ради прийнято рішення припинити соціальні виплати внутрішньо перемішеним особам, в тому числі ОСОБА_1 , з 30.03.2017, відповідно до п.12 Поряду здійснення контролю за проведення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 у зв`язку із скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З 01 квітня 2017 року позивачу припинено виплату пенсії. 17 жовтня 2017 року заявниця звернулася в об`єднане управління із заявою про поновлення виплати пенсії. Згідно витягу з рішення №35 від 30 жовтня 2017 року засідання комісії з вирішення призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Тернопільської міської ради вирішено з 30.09.2017 відновити виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365. В листопаді 2017 року поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 30 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції з`ясовано з пояснень представника відповідача, що в грудні 2017 року позивачу нарахована та виплачена пенсія за грудень в розмірі 1592,66 грн та доплату пенсії за період з 30.09.2017 по 30.11.2017 в сумі 3236,79 грн. Крім цього, в грудні 2017 року на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з 17 жовтня 2014 року виплату позивачу перераховано як непрацюючій пенсіонерці. З 01 січня 2018 року помилково заблоковано програмним забезпеченням виплату пенсії ОСОБА_1 14 травня 2018 року заявниця звернулася в об`єднане управління із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.01.2018. Рішення комісії з вирішення призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25 травня 2018 року №16 вирішено відмовити в відновленні виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю за фактичним місцем проживання/перебування зазначеним у заяві про призначення соціальних виплат. Листом відповідача від 30 травня 2018 року № 7622/05 заявниці повідомлено про відмову в поновленні виплати пенсії з 01.01.2018. 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.01.2018. Управління соціальної політики Тернопільської міської ради листом № 2884/13.7 від 29.10.2018 повідомило відповідача, що підстав для винесення питання поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на розгляд комісії з вирішення питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам немає. Крім цього, згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.08.2018 ОСОБА_1 з 18.05.2018 по 30.07.2018 була відсутня за місцем проживання понад 60 діб. Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 20.08.2018 № 10 ОСОБА_1 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеним особам. 16 жовтня 2018 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради видало ОСОБА_1 нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № .

Згідно матеріалів справи, за період з 01.01.2017 по 31.03.2017 ОСОБА_1 нараховано та виплачено щомісячно пенсію в розмірі 1544,05 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Згідно пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (далі - Порядок №509) у день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу. У випадках, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, уповноважений орган зобов`язаний розглянути заяву протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу довідки або відмову в її видачі. Довідку отримує кожна дитина, в тому числі та, що прибула без супроводження батьків, законного представника, а також дитина, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи. Довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 20 серпня 2018 року № 10 ОСОБА_1 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеним особам. 16 жовтня 2018 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради видало ОСОБА_1 нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № .

Постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 08.06.2016 №365 (далі - постанова №365) затверджені Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №1) та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі - Порядок №2).

Відповідно до підпункту 2 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування №2 соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Згідно пунктів 6-7 цього Порядку №2 за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з`явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 49 цього Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Також як вірно зазначено судом першої інстанції, Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У цьому рішенні Конституційного Суду України застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини.

Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8 роз`яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Також судом вірно враховано, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд першої інстанції правильно врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18, стосовно того, що непідтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року по справі № 500/150/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.М. Судова-Хомюк

повний текст складено 11.07.2019