Справа № 360/917/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року справа №360/917/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 360/917/19 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 20 593,04 грн.

В обґрунтування зазначив, що відповідно до наказу ГУНП України в Луганській області від 09.03.2017 року №168 о/с відповідач, як випускник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, призначений слідчим слідчого відділення Новопсковського відділу поліції ГУНП України в Луганській області.

02.11.2018 року відповідач звернувся до керівництва ГУНП в Луганській області із рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції. Наказом ГУНП в Луганській області від 16.11.2018 року №580 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до положень ст. 74 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини першої ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, а порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач був звільнений зі служби в поліції менш ніж через три роки після закінчення навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, тому він повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 20593 гривні 04 копійки.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість висновків суду, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Оскільки ОСОБА_1 продовжує працювати на публічній службі у правоохоронному органі - Службі безпеки України, правових підстав для стягнення витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі не має.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто без участі відповідача. При цьому відповідач бажав брати участь у розгляді справи, однак за специфікою своєї діяльності не міг прибути на засідання в час, визначений судом, про що заявляв до суду відповідне клопотання.

Позивачем пропущено встановлений законом строк для звернення до суду, у зв`язку з чим суд першої інстанції повинен був залишити позов без розгляду.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

01.09.2014 року між ОСОБА_1 та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням МВС України в Луганській області укладено договір №2689 про навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2.3.5 вказаного договору ОСОБА_1 після закінчення навчання повинен прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою в Головному управління МВС України Луганської області, на якій необхідно відпрацювати не менш трьох років (а.с.13).

Також, між ОСОБА_1 та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Національної поліції в Луганській області було укладено договір №2867 від 01.12.2016 про навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, відповідно до п.3.3 якого ОСОБА_1 повідомлений, що звільнення особи середнього складу Національної поліції зі служби протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни є підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку (а.с.14).

Відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №187ос від 29.08.2014 відповідача переведено курсантом з Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О.Дідоренка на факультет підготовки фахівців для підрозділів слідства (а.с.8).

Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №42ос від 24.02.2017 направлено у розпорядження з 01 березня 2017 року ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції в Луганській області (а.с.9).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 09.03.2017 №168 о/с призначено після закінчення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ з 01.03.2017 лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчим слідчого відділення Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (а.с.10).

02.11.2018 відповідач подав начальнику Головного управління Національної поліції в Луганській області рапорт про звільнення з Національної поліції за власним бажанням (а.с.12).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 16.11.2018 №580 о/с відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" лейтенанта поліції ОСОБА_1 ( 0122663 ), слідчого відділення Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням), з 16.11.2018, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 05 років 03 місяці 09 днів, у пільговому обчисленні: 02 роки 03 місяці 28 днів, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 3 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки (а.с.11).

Оцінка суду.

Підстави, порядок та механізм відшкодування Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, визначено ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію", нормами Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 261 від 12.04.2017 року (надалі - Порядок).

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію").

Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. (п.3,4 Порядку).

Матеріалами справи підтверджено, що між Університетом та відповідачем укладено договір від 01.09.2014 року №2689 про навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ.

Пунктом 2.3.5 договору передбачено, що після закінчення навчання особа повинна прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою в Головному управління МВС України Луганської області, на якій необхідно відпрацювати не менш трьох років.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору №2867, укладеного між позивачем, відповідачем та третьою особою, у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, особа зобов`язана відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 3.3 Договору №2867 підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (а.с.14).

В п. 2 розділу 4 Договору №2867 встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням і медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Пунктом 4.5 розділу 4 Договору №2867 визначено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до п. 7.2 розділу 7 Договору №2867 дострокове припинення дії чи розірвання цього договору з боку будь-якої зі сторін оформлюється окремим договором та відповідно до п. 7.3 цього Договору усі спірні питання, які можуть виникати між сторонами, вирішуються відповідно до законодавства України в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що 16.11.2018 ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.11).

Відповідно довідки-розрахунку фактичних витрат на продовольче забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки, за 2014 рік нараховано 947,85 грн, за 2015 рік - 1173,62 грн, за 2016 рік - 678,07 грн, за 2017 рік - 0,00 грн (а.с.16).

Відповідно довідки-розрахунку фактичних витрат за теплоенергію курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки, за 2014 рік нараховано 263,53 грн, за 2015 рік - 860,33 грн, за 2016 рік - 1219,55 грн, за 2017 рік - 575,12 грн (а.с.17).

Відпоідно довідки-розрахунку фактичних витрат за водопостачання та водовідведення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки, за 2014 рік нараховано 121,44 грн, за 2015 рік - 359,08 грн, за 2016 рік - 420,69 грн, за 2017 рік - 74,07 грн (а.с.18).

Згідно з довідкою-розрахунком фактичних витрат за електропостачання курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки, за 2014 рік нараховано 262,45 грн, за 2015 рік - 920,62 грн, за 2016 рік - 1125,66 грн, за 2017 рік - 173,06 грн (а.с.19).

Відповідно довідки-розрахунку фактичного отриманого грошового забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки, за 2014 рік нараховано 832,00 грн, за 2015 рік - 2670,75 грн, за 2016 рік - 3314,48 грн, за 2017 рік - 691,96 грн (а.с.20).

Відповідно довідки-розрахунку фактичних витрат на медичне забезпечення курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки, за 2014 рік нараховано 4,77 грн, за 2015 рік - 43,83 грн, за 2016 рік - 17,59 грн, за 2017 рік - 0,00 грн (а.с.21).

Відповідно довідки-розрахунку №93 від 03.01.2019 всього утримано вартості речового майна на утримання лейтенанта поліції ОСОБА_1 3842,52 грн (а.с.22).

Відповідно довідку-розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2014-2017 роки, загальна сума фактичних витрат становить 20593,04 грн (а.с.15).

Наведене свідчить, що відповідач звільнився за власним бажанням, при цьому не відпрацював 3 роки, як це визначено умовами договору від 01.09.2014 року №2689, та має обов`язок відшкодовувати витрати на його навчання у визначеній сумі.

З приводу посилання апелянта, що оскільки він продовжує працювати на публічній службі у правоохоронному органі - Службі безпеки України, то правових підстав для стягнення витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі не має, суд зазначає наступне.

Дійсно, відповідно довідки від 17.05.2019 ОСОБА_1 проходить військову службу на офіцерських посадах в структурному підрозділі (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях. (а.с.64).

Разом з тим, вказані обставини жодним чином не звільняють відповідача від виконання умов укладеного між ним та позивачем договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі.

Договір №2867 від 01.12.2016 про навчання був укладений між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням Національної поліції в Луганській області та ОСОБА_1

Замовником на навчання відповідача було Головне управління Національної поліції в Луганській області. Відповідач за цим договором взяв на себе обов`язок після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років (п.п.2.3.5 договору), а в разі порушення вказаних умов відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (п.п.2.3.6 договору).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки вказаний договір у встановленому законом порядку недійсним не визнався, а відповідач не відпрацював трирічний термін в органах Національної поліції, у зв`язку з цим несе зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі.

Стосовно посилання апелянта, що позивачем пропущено строк звернення до суду, суд зазначає наступне.

Абзацом другим частини 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Матеріали справ свідчать, що документи щодо звільнення відповідача надійшли з Головного управління Національної поліції в Луганській області до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ 06.12.2018 року, що підтверджується копією супровідного листа від 28.11.2018 року № 450/111/19-2018 (а.с.25).

Отже, оскільки позивач дізнався про виникнення підстав для пред`явлення позову саме 06.12.2018, а позовну заяву надіслав за допомогою засобів поштового зв`язку 27.02.2019 (а.с.29), позов подано в строк встановлений законом.

Суд не приймає посилання апелянта, що до спірних правовідносин слід застосовувати частину 5 статті 122 КАС України, оскільки цією нормою встановлюються строки звернення до суду громадян для захисту порушених прав з приводу прийняття на публічну службу, її проходження і звільнення з неї.

Предметом розгляду цієї справи є відшкодування витрат на навчання, які заявляє суб`єкт владних повноважень, а тому до цих правовідносин не може бути застосовано строк, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності у відповідача обов`язку відшкодовувати Університету витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання.

Суд залишає поза увагою посилання апелянта, що судом першої інстанції справу було розглянуто без його участі, оскільки зазначене не спростовує правильності висновку суду про задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, для відкладення розгляду справи відповідно до ст. 205 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 360/917/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 360/917/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 09 липня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 липня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова