Справа № 822/1015/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1015/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

02 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що внаслідок порушення ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723 (далі - Закон № 3723-XII) та ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) Старокостянтинівським об`єднаним УПФ України Хмельницької області 28.02.2018 року незаконно відмовлено у призначенні пенсії державного службовця, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не досягла визначеного Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку - 60 років.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.04.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 27 лютого 2018 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 26 лютого 2018 року №4166/06, з урахуванням виплачених сум; допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що спірним є наявність або відсутність правових підстав для включення до складових заробітної плати, які враховуються при обчисленні розміру пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної індексації заробітної плати, премій, грошової допомоги до щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані відпустки які отримувались позивачем протягом 2016, 2017, 2018 р.р. на які нараховані та було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач зазначила, що у позовних вимогах просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести, призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 27 лютого 2018 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 26 лютого 2018 року №4166/06, №4167/06 №4168/06 №4169/06 з урахуванням виплачених сум.

Разом з тим, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення застосував лише довідку №4166/06 від 26.02.2018 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0842687 від 12.10.2016 року є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) і отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наказом від 22.02.2018 року № 5-ос ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста фінансово-економічного відділу Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Відповідно до довідки Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 26.02.2018 року №4171/06, на день звільнення стаж державної служби ОСОБА_1 становив 20 років 01 місяць 9 днів.

27.02.2018 року позивач звернулась до Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом України "Про державну службу" № 3723-XII.

Проте, Старокостянтинівське об`єднане управління Пенсійного фонду Хмельницької області листом від 28.02.2018 року №4466/03 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності державного службовця і повідомило, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VІІІ, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року. Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", яка застосовується починаючи з 01.05.2016 року. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ втратив чинність Закон №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, а саме, визначено право державних службовців на призначення пенсії. Пенсії відповідно до Закону №889-VIII призначаються особам, які:

- досягли пенсійного віку (жінки - відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування");

- мають страховий стаж (жінки - 30 років);

- не призначали пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ;

- на день набрання чинності Законом №889- VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом №889- VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 року. Оскільки, ОСОБА_1 не досягла віку, визначеного статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", остання не має права на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Встановлено, що трудовий стаж позивачки на державній службі становить 20 років 01 місяць 9 днів, вона є інвалідом ІІ групи, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0842687 від 12.10.2016 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

З огляду на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним способом захисту позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 27.02.2018 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 26.02.2018 року №4166/06, з урахуванням виплачених сум.

Водночас, стосовно аргументів позивача про те, що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення застосовано лише довідку №4166/06 від 26.02.2018 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом цього спору є протиправна відмова Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, щодо здійснення переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відмова відповідача обґрунтована тим, що згідно з пунктом 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, рішення стосовно включення довідок про складові заробітної плати позивача для призначення пенсії державного службовця від 26.02.2018 року №4166/06, №4167/06 №4168/06 №4169/06 відповідачем не приймалось. Зазначене питання судом першої інстанції не досліджувалось, правова оцінка не надавалась.

Таким чином, прийняття рішення, щодо зобов`язання відповідача про включення довідок про складові заробітної плати позивача для призначення пенсії - є передчасним.

Отже, доводи апелянта не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 19.04.2019 року необхідно залишити без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.