Справа № 420/5135/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5135/18
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представника апелянта Танасійчука О.М.

за участю представника позивача - Єпур Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року по справі за позовом Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2018 року Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі ( надалі позивач), звернувся з позовом до Південного офісу Держаудитслужби (надалі відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу від 13.09.2018 року №15-04-23-14/5188 про усунення виявлених ревізією порушень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч вимог чинного законодавства, оскаржувана вимога відповідача не має чіткого викладення її суті, що призводить до неоднозначного розуміння як змісту зазначеної вимоги, так і порядку її виконання. Крім того, позивач вказав на те, що висновки посадових осіб відповідача в частині зайво використаних коштів державного бюджету суперечать діючому законодавству. Разом з тим, представник позивача вказує на порушення посадовими особами відповідача процедури проведення ревізії, оскільки посадові особи відповідача вийшли за межі перевіряємого періоду, що є грубим порушенням порядку проведення такої ревізії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Південного офісу Держаудитслужби №15-04-23-14/5188 від 13.09.2018р. про усунення виявлених ревізією порушень.

В апеляційній скарзі, Південний офіс Держаудитслужби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а саме: неповне з`ясування обставини справи та визнання судом встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, просить рішення суду від 26.02.2019 року скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної скарги контролюючого органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, апелянтом не зазначено. Скаржником наводяться доводи, в обґрунтування правомірності оскаржуваної вимоги, які за змістом є ідентичними висновкам акту ревізії від 02.08.2018 року №04-11/40 та були предметом розгляду судом першої інстанцій і спростовані ним.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на доводи, ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до п 1.1.2.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на II квартал 2018 року, на підставі направлень від 02.05.2018 №№ 341, 340, виданих начальником Південного офісу Держаудитслужби, ревізійною групою у складі: начальника відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури Південного офісу Держаудитслужби Чебан Т.П., головного державного аудитора відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури Південного офісу Держаудитслужби ОСОБА_1 проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за період з 01.01.2015 по 30.04.2018 року (т. 2 91-92).

Відповідно до програми ревізії, затвердженої в.о начальника Південного офісу Держаудитслужби В.Король від 02.05.2018 року, ревізію проведено з метою перевірки виконання Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі вимог законодавства в частині законності призначення, нарахування та виплат пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобилької катастрофи, та ветеранам ліквідації аварії на ЧАЕС за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2018 року ( т. 2 а.с.93-94).

За результатами проведеної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за період з 01 січня 2015 року по 30.04.2018 року посадовими особами відповідача було складено акт №04-11/40 від 02.08.2018 року, згідно висновків якого встановлено порушення, внаслідок яких позивачем зайво використано коштів державного бюджету на загальну суму 2 626 631,12грн., а саме: в порушення вимог ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, громадянці ОСОБА_2 нараховано та виплачено пенсійних виплат за період з грудня 2003 року по липень 2018 року у загальній сумі 191 064,71 грн. та громадянину ОСОБА_3 за період з жовтня 1997 року по липень 2018 року у загальній сумі 827 837,53 грн; при відсутності експертних висновків щодо зв`язку смерті годувальника з впливом іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС експертних комісій, визначених Положенням № 166/129 на порушення ст. 52, ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника та щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у загальній сумі 1 607 728,88 гривень ( т.1 а.с. 9-48).

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи перший та третій примірник вищевказаного акту отримано позивачем 10.08.2018 року, що також підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

15 серпня 2018 року підписані перший та третій примірник Акту із зауваженнями та листом від 15.08.2018 № 8488/08 були направлені до Південного офісу Держаудитслужби та отримані відповідачем 17.08.2018 року.

З акту ревізії судом встановлено, що другий примірник акту ревізії позивачем отримано 19.09.2018 року.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, висновки на заперечення (зауваження) Управління на Акт позивачем отримані 14.09.2018 року, відповідно до яких відповідачем не прийнято заперечення до акту.

На підставі висновків акту ревізії №04-11/40 від 02.08.2018 року, у зв`язку з тим, що заперечення до акту не підтвердились, в.о начальника Південного офісу Держаудитслужби оформлено вимогу щодо усунення порушень законодавства від 13.09.2018 року №15-04-23-14/5188, яку отримано позивачем 20.09.2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції (вх.№3731/39) ( т. 1 а.с.8).

Зі змісту вимоги вбачається, що під час ревізії встановлено наступні порушення законодавства: 1. На порушення вимог ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, громадянці ОСОБА_2 нараховано та виплачено пенсійних виплат за період з грудня 2003 року по липень 2018 року у загальній сумі 191,06 тис. гривень. Внаслідок зазначеного порушення зайво використано коштів державного бюджету на загальну суму 191,06 тис. гривень. 2. На порушення вимог ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, громадянину ОСОБА_3 безпідставно нараховано та виплачено пенсійних виплат за період з жовтня 1997 року по липень 2018 року у загальній сумі 827,84 тис. гривень. Внаслідок зазначеного порушення зайво використано коштів державного бюджету на загальну суму 827,84 тис. гривень. 3. На порушення статей 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника та щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у загальній сумі 1 607,78 тис. гривень. Внаслідок зазначеного порушення зайво використано коштів державного бюджету на загальну суму 1 607,78 тис. гривень.

З огляду на зазначене, на підставі пункту 1 частини 1 статті 2, пункту 7 статті 10, частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», підпункту 16 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, пункту 46 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, Південний офіс Держаудитслужби вимагав усунути виявлене порушення законодавства в установленому законодавством порядку.

Не погодившись з висновками акту ревізії, вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню вимогу Південного офісу Держаудитслужби від 13.09.2018 року №15-04-23-14/5188 про усунення виявлених ревізією порушень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога, як індивідуально-правовий акт, є обов`язковою для виконання, а тому підлягає скасуванню, оскільки є неконкретизованою та прийнятою контролюючим органом з порушенням вимог закону щодо його змісту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з таких мотивів.

Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно зі ст. 2 даного Закону Головними завданнями органу державного фінансового контролю є, у тому числі, здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Об`єкт контролю підконтрольна установа, інший суб`єкт господарювання, включаючи його структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами, щодо якого орган державного фінансового контролю має повноваження та підстави для проведення ревізії відповідно до законодавства.

Орган державного фінансового контролю - Держаудитслужба, її міжрегіональні територіальні органи.

Планова виїзна ревізія - ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані проведення заходів державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої підконтрольної установи чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться ревізія, не частіше ніж один раз на календарний рік.

Пунктом 46 зазначеного порядку встановлено, що якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається., що «законна вимога» контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути викладена у письмовій формі, сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкту (об`єкту контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім.

З урахуванням того, що суб`єкти владних повноважень можуть приймати управлінські рішення двох видів: нормативно-правові та акти індивідуальної дії, які рівною мірою можуть бути предметом адміністративного судового розгляду, обов`язкове до виконання рішення компетентного органу (спірна вимога) повинне підпадати під одну з двох вказаних категорій рішень.

Таким чином, з огляду на з`ясовану в ході здійсненого законодавчого аналізу правову природу письмової вимоги контролюючого органу, можна констатувати, що вона безумовно породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак вона наділена рисами правового акту індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт, може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

При цьому «законність» письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, тобто наявність підстав для її скерування адресату.

Обґрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на зазначене вище, з метою дотримання завдань і основних засад адміністративного судочинства суд, який розглядає справу і наділений процесуальними повноваженнями встановлювати і оцінювати фактичні обставини справи, об`єктивно мав право перевірити обґрунтованість доводів позивача щодо дотримання відповідачем законності при прийнятті спірної вимоги, а також обґрунтованість доводів контролюючого органу щодо того, чи породжує спірна вимога права і обов`язки для позивача.

З проведеного вище аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), вбачається, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.

За своєю правовою природою реалізація контролюючим органом компетенції в частині пред`явлення обов`язкових до виконання вимог і в частині здійснення процедури стягнення заподіяних збитків передбачає наявність різних, окремих, незалежних процедур.

У даній справі, зміст спірної вимоги, яка, як встановлено вище, є індивідуально-правовим актом, і відтак породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована та носить обов`язковий характер. Додатково про обов`язковий характер даної вимоги свідчать викладені в ній застереження.

Водночас, спірна вимога винесена з порушенням вимог закону щодо її змісту, оскільки є неконкретизованою.

Зазначивши у вимозі про необхідність «усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку», відповідач не вказав, які саме дії та на підставі яких положень закону повинен здійснити позивач для усунення виявлених наслідків використання коштів з порушенням законодавства.

За таких умов правильним є висновок суду першої інстанції про те, що спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених законодавчих актів, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства. Зазначене в світлі обов`язкового характеру спірної вимоги в частині корегування роботи підконтрольної установи є порушенням вимог закону в частині змісту вимоги як акту індивідуальної дії.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення справ, предметом яких є правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, суду належить, виходячи із правової природи письмової вимоги контролюючого органу, враховувати чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. З метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом проведеної відповідачем ревізії окремих питань фінансово-господарського діяльності позивача за період з 01.01.2015 по 30.04.2018 року було виконання Суворовським об`єднаним управління Пенсійного фонду України в м. Одесі вимог законодавства в частині законності призначення, нарахування та виплат пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та ветеранам ліквідації аварії на ЧАЕС.

Зі змісту акту ревізії вбачається, що за наслідками перевірки виявлено:

1) порушення вимог ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, а саме: громадянці ОСОБА_2 нараховано та виплачено пенсійних виплат за період з грудня 2003 року по липень 2018 року у загальній сумі 191,06 тис. гривень.

2) порушення вимог ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, а саме: громадянину ОСОБА_3 безпідставно нараховано та виплачено пенсійних виплат за період з жовтня 1997 року по липень 2018 року у загальній сумі 827,84 тис. гривень.

3) в порушення статей 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника та щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у загальній сумі 1 607,78 тис. гривень.

В акті ревізії, зокрема зазначено, що громадянці ОСОБА_2 нараховано та виплачено пенсійних виплат за період з грудня 2003 року по липень 2018 року у загальній сумі 191 064,71 грн., в тому числі за грудень 2003 року у сумі 15,09 грн, за 2004 рік у сумі 2 560,52 грн, за 2005 рік у сумі 4 138,40 грн, за 2006 рік у сумі 4 478,40 грн, за 2007 рік у сумі 5 387,84 грн, за 2008 рік у сумі 7 492,20 грн, за 2009 рік у сумі 7 361,73 грн, за 2010 рік у сумі 6 009,06 грн, за 2011 рік у сумі 5 968,86 грн, за 2012 рік у сумі 13 947,74 грн, за 2013 рік у сумі 22 737,96 грн, за 2014 рік у сумі 24 313,82 грн, за 2015 рік у сумі 25 255,00 грн, за 2016 рік у сумі 24 228,08 грн, за 2017 рік у сумі 23 188,49 грн, за період з січня по липень 2018 року у сумі 13 981,52 гривень. Громадянину ОСОБА_3 безпідставно нараховано та виплачено пенсійних виплат за період з жовтня 1997 року по липень 2018 року у загальній сумі 827 837,53 грн, в тому числі за період з жовтня по грудень 1997 року у сумі 1 523,66 грн, за 1998 рік у сумі 7 085,04 грн, за 1999 рік у сумі 7 840,2 грн, за 2000 рік у сумі 7 840,2 грн, за 2001 рік у сумі 7 840,2 грн, за 2002 рік у сумі 8 532,23 грн, за 2003 рік у сумі 7 503,47 грн, за 2004 рік у сумі 26 613,04 грн, за 2005 рік у сумі 29 914,21 грн, за 2006 рік у сумі 33 143,67 грн, за 2007 рік у сумі 36 881,81 грн, за 2008 рік у сумі 42 678,61 грн, за 2009 рік у сумі 44 866,46 грн, за 2010 рік у сумі 65 304,27 грн, за 2011 рік у сумі 50 649,18 грн, за 2012 рік у сумі 70010,32 грн., за 2013 рік у сумі 69764,44 грн, за 2014 рік у сумі 70272,48 грн, за 2015 рік у сумі 71178,28 грн., за 2016 рік у сумі 69613,28 грн., за 2017 рік у сумі 65160,62 грн, за період з січня по липень 2018 року у сумі 33620,79 грн.

Тобто, суд першої інстанції слушно зазначив, що посадові особи відповідача в ході здійснення перевірки вийшли за межі перевіряємого періоду (з 01.01.2015 по 30.04.2018 рік) та незаконно включили до зайво використаної суми коштів державного бюджету пенсійні виплати за період, починаючи з 1997 року до 01.01.2015р., що нівелює правові висновки контролюючого органу щодо порушення пенсійного законодавства позивачем відносно вказаних громадян, як прийняті з перевищенням повноваження.

Щодо зазначених в акті ревізії порушень позивачем статей 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника та щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд встановив наступне.

Відповідно до висновків акту ревізії позивачем безпідставно призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника та щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з тим, що у деяких пенсійних справах відсутні експертні висновки щодо смерті з впливом іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС експертних комісій, визначених Положенням про систему експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи 30.05.1997 № 166/129 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства надзвичайних ситуацій України 10.10.2012 № 789/1248).

Зміни в Порядок були внесені Постановою Правління Пенсійного фонду України від 15.10.2009 р. № 23-1, які набрали чинності 27.11.2009 року.

Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, спірні нарахування пенсій та їх виплата були здійсненні відповідачем відповідно до Порядку про подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» або Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (в редакції, чинній на момент звернення відповідних осіб з відповідними заявами).

Отже, Порядками від 04.03.1992 р. № 15, від 30.04.2002 р. № 224/30, від 22.11.2005 № 21-1 ( в редакції чинної на час звернення громадян) під час звернення вище перелічених громадян не передбачено надання експертного висновку померлого годувальника про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС.

Статтею 58 Конституції України встановлено , що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Своєю вимогою відповідач примушує Управління зробити перерахунок пенсій вищезазначених пенсіонерів, що призведе до зменшення розміру їх пенсій, що на думку Управління суперечить нормам закону.

Таким чином, колегія суддів суд погоджується з висновками суду щодо помилковості та безпідставності висновків посадових осіб відповідача про порушення пенсійним органом ст. ст. 52, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки чинним, на момент оформлення спірних пенсійних виплат, законодавством не було передбачено надання експертних висновків щодо встановлення причинного зв`язку смерті годувальника із впливом іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

З огляду на зазначене, сформована посадовими особами відповідача сума зайво використаних коштів державного бюджету у розмірі 1 607 728,88 гривен, є необґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначені в акті ревізії висновки посадових осіб Південного офісу Держаудитслужби, на підставі яких прийнято вимогу від 13.09.2018 року №15-04-23-14/5188 про усунення виявлених ревізією порушень, не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються приписами чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства.

На підставі викладеного, суд дійшов вірного висновку, що публічно-владні управлінські функції реалізовані відповідачем при прийнятті спірної вимоги не у спосіб передбачений законом, внаслідок чого вимога Південного офісу Держаудитслужби від 13.09.2018 року №15-04-23-14/5188 про усунення виявлених ревізією порушень підлягає скасуванню як протиправна, оскільки не містить визначення конкретних дій, обов`язкових до виконання для усунення виявлених порушень.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведена обґрунтованість та законність оскаржуваної вимоги від 13.09.2018 року №15-04-23-14/5188.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та відзиві на позов, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного офісу Держаудитслужби залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року по справі за позовом Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.07.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.