Справа № 0940/2341/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"01" липня 2019 р. справа № 0940/2341/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
представників відповідача - Управління Держпраці в Івано-Франківській області Федик Н.Я., Карпаш Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 від 07.06.2019 про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Управління Держпраці в Івано-Франківській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національне агентство України з питань державної служби, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення №60-кт від 17.09.2018, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, інших виплат, -
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 адміністративний позов у справі задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Державної служби України з питань праці №60-кт від 17.09.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області, з 18.09.2018. Стягнуто з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 199750,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області та в частині стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 25850,00 грн. допущено судом до негайного виконання.

Вказане рішення суду в частині негайного виконання щодо стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 25850,00 грн. виконано Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області 07.06.2019, виконавчий лист 19.06.2019 повернуто до суду із відміткою про повне виконання.

07.06.2019 ОСОБА_1 надано суду заяву про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення у справі, якою, в порядку ст.382 КАС України, просить зобов`язати відповідачів подати звіт про виконання судового рішення в частині негайного його виконання щодо поновлення на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Подану заяву обґрунтовує тим, що вказане рішення було доведено нею до відповідачів, виданий на виконання рішення суду виконавчий лист направлено в органи державної виконавчої служби, проте з часу проголошення та після отримання відповідачами рішення суду, останні не вчиняють дій до негайного його виконання. Зазначає, що жодних повідомлень про негайне її поновлення на роботі нею не отримано. Вказує, що відповідачі виконувати рішення суду не хочуть і ними вчиняються дії по невиконанню рішення. На підтвердження вказаного ОСОБА_1 подано суду копію заяв від 05.06.2019 про прийняття до виконання виконавчих листів у справі №0940/2341/18 до органу ДВС, докази направлення та доставки виконавчих листів із заявами до органу ДВС.

24.06.2019 Державною службою України з питань праці на адресу суду надано письмове заперечення на заяву про встановлення судового контролю, яким просить залишити заяву без задоволення. Заперечення обґрунтоване тим, що суд наділений правом встановлення судового контролю за рішенням суду тільки під час прийняття рішення у справі, вважає заяву поданою із пропущенням строків, посилається на постанову Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Ухвалою суду від 26.06.2019 у задоволенні клопотання Державної служби України з питань праці про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції відмовлено.

Представники Державної служби України з питань праці та Національного агентства України з питань державної служби в судове засідання по розгляду заяви від 07.06.2019 не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви.

У відповідності до вимог частини 4 статті 382 КАС України неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без участі представників Державної служби України з питань праці та Національного агентства України з питань державної служби.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву від 07.06.2019 підтримали, просили задовольнити.

Представники Управління Держпраці в Івано-Франківській області стосовно задоволення заяви від 07.06.2019 заперечили.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 3 статті 14 КАС України передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч.8 ст. 382 КАС України).

Суд зазначає, що інститут встановлення судового контролю спрямований, перш за все, на своєчасне добровільне виконання відповідачами - суб`єктами владних повноважень судового рішення, та у встановлені судом строки. Є, так званим достатнім «стимулом» для керівника суб`єкта владних повноважень забезпечити належне виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та, відповідно, є гарантією забезпечення прав позивача у справі.

Разом з цим, суд зауважує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про його виконання як спосіб встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, є диспозитивним правом суду, а не його обов`язком, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Рішення суду відповідачем виконується як добровільно, так і в примусовому порядку. При цьому, примусове виконання рішення має здійснюватися за правилами, визначеними Законом України «Про виконавче провадження». Контроль за виконанням рішення суду здійснюється в межах цього Закону.

Як слідує з матеріалів наданої суду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в частині його негайного виконання щодо поновлення на посаді, заявник обґрунтовує та підтверджує її доказами про звернення рішення суду до примусового виконання.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, серед яких, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 5 цього Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 63 цього ж Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Водночас, статтею 75 передбачено відповідальність за невиконання законних вимог виконавця та порушення вимог цього Закону і встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу, зокрема, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту вищенаведених положень випливає, що законодавцем передбачено відповідальність боржника, яка полягає у застосуванні штрафної санкції, як у випадку невиконання рішення суду в порядку виконавчого провадження, так і за наслідками розгляду судом звіту суб`єкта владних повноважень про виконання такого рішення, чи у разі його неподання.

Судом встановлено, що виданий судом 27.05.2019 виконавчий лист №0940/2341/18 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, який звернутий нею до примусового виконання, не повернений заявнику без виконання.

Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Наведені положення дозволяють суду дійти висновку про передчасність і необґрунтованість звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 27.05.2019 в порядку статті 382 КАС України. З поданої заяви не вбачається, а судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

При цьому суд також зазначає, що заявник не просила встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення при розгляді адміністративної справи. Однак, вказане, в силу набрання чинності новим Кодексом адміністративного судочинства України та новим розумінням правового інституту здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, зокрема шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви, з підстав подання її після ухвалення рішення у справі. Тому обґрунтування Державної служби України з питань праці з цих мотивів та посилання на додаткову постанову Верховного Суду у справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 суд вважає помилковими.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 382, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 від 07.06.2019 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Біньковська Н.В.

Ухвала складена в повному обсязі 05.07.2019.