Справа № 240/5371/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/5371/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок та виплату вихідної допомоги,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

-визнати протиправними дії щодо відмови здійснити перерахунок вихідної допомоги при звільненні згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №132 від 21.11.2017 виходячи з розрахунку 50% фактичного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби з урахуванням у складі грошового забезпечення для обрахунку суми щомісячної додаткової грошової винагороди.

-зобов"язати провести перерахунок та виплатити різницю розміру вихідної допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50% фактичного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби з урахуванням у складі грошового забезпечення для обрахунку суми щомісячної додаткової грошової винагороди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач протиправно при звільненні нарахував та виплатив йому одноразову грошову допомогу при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, які він отримував під час проходження служби.

Ухвалою від 08.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.

03.05.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що при здійсненні розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача, відповідач діяв в межах та спосіб, передбачені норм чинним законодавством України, оскільки вказані виплати не входять в структуру і до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а мають особливий і разовий характер.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

24.10.2017, відповідно до наказу Командувача військ Оперативного Командування "Північ" (по особовому складу) № 159 позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (закінченням строку контракту) ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 132 від 21.11.2017 виключено із списків особового складу частини.

Під час проходження військової служби позивач отримував у складі грошового забезпечення щомісячну грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що позивачу при звільненні виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення.

Оскільки при звільненні позивачу виплачено одноразову грошову допомогу без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, він звернувся до відповідача із заявою від 27.02.2019 про перерахунок такої одноразової допомоги при звільненні з врахуванням вказаних виплат. (а.с.21)

Листом від 07.03.2019 позивачу відмовлено у перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців

Частиною 2 ст. 9 Закону України №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно постанови КМУ від 13.03.2013 р. №161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889", для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно з п. 2 постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони. Міністерством внутрішніх справ та адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач під час проходження служби отримував щомісячну додаткову грошову винагороду.

На виконання постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 року №595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.11.2010 року за № 1194/18489; з наступними змінами; далі - Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року. Інструкція втратила чинність 16.12.2016.

Наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 №550 затверджено у новій редакції Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України. (далі - Інструкція №550).

Відповідно до п. 1 Інструкції №550, ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Згідно вимог п. 8 Інструкції №595 і №550, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція № 260), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Пунктом 38.6 вказаної Інструкції № 260 передбачено, що військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.6 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Таким чином, положення постанови №889 в системному зв`язку із нормами ст. 9 і ст. 15 Закону №2011-ХІІ та правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.

Аналогічна позиція щодо спірних правовідносин висловлена Верховним Судом у постановах від 03.10.2018 у справі №817/1207/17, від 05.06.2019 у справі № 815/4500/17.

Оскільки спірний додатковий вид грошового забезпечення відповідно до постанови №889 має статус винагороди (щомісячна додаткова грошова винагорода), керуючись положеннями п. 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, відповідач обґрунтовано не включив цей додатковий вид грошового забезпечення в розрахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні позивача.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до грошового забезпечення позивача при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому позовні вимоги є безпідставними .

При цьому посилання позивача на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі 806/1293/18, яким визнано право позивача на призначення та отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі обчисленому з грошового забезпечення до якого включена, зокрема, щомісячна грошова додаткова винагорода, суд вважає безпідставним , оскільки у згаданій справі суд висловив свою позицію щодо врахування щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

В межах справи, що розглядається, позивач оскаржує дії відповідача щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова допомога при звільнені.

Тобто, предмети розгляду справи 806/1293/18 та справи, що розглядаються, не є тотожними.

Щодо посилання відповідача у відзиві на пропуск позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом, то суд його до уваги не приймає, оскільки при відкритті провадження у справі дане питання було вирішено та поновлено позивачу пропущений з поважних причин строку звернення до суду, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі. Підстав для залишення позову без розгляду судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем як суб"єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій, тому суд дійшов висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок та виплату вихідної допомоги, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос