Справа № 120/2128/19-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

08 липня 2019 р. Справа № 120/2128/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дончик Віталій Володимирович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, скасування державної реєстрації

в с т а н о в и в :

02.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Жмеринської РДА про видачу розпорядження Жмеринської РДА від 08.09.2008 р. № 603 «Про внесення змін в додаток № 1 до розпорядження голови РДА від 26.01.2007 р. № 49» в частині передачі у власність громадянину України ОСОБА_2 земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 4,6848 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , розташованої на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області та державний акт на право власності НОМЕР_3 від 02.02.2009 р., виданого на ім`я ОСОБА_2 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 4,6848 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, проведеної Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 02.02.2009 року;

- скасувати державну реєстрацію речового права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «КУРИЛОВЕЦЬКЕ І К» на земельну ділянку площею 4,6848 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, зареєстроване 10.03.2016 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції Вінницької області.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Судом з`ясовано, що в обґрунтування свого позову ОСОБА_1 вказує, що 25.11.2003 року в Жмеринській районній державній нотаріальній конторі за реєстром № 2013 позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна, права на земельну частку (пай) із землі, що перебувала в колективній власності КСП «Золотий колос» с. Курилівці Жмеринського району Вінницької області, розміром 3,98 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій матері ОСОБА_3 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 , виданого Жмеринською РДА 25.03.2000 р.

На ? частку зазначеного спадкового майна, видано свідоцтво про право на спадщину за законом 17.10.2002 р. по реєстру № 1340. В свідоцтві про право на спадщину зазначено, що це свідоцтво підлягає поданню в Жмеринську райдержадміністрацію для перереєстрації сертифікату.

28.11.2003 року позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2013 року отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 на земельну ділянку площею 1,99 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частку в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Колос» с. Курилівці Жмеринського району Вінницької області.

При зверненні в Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області з приводу отримання необхідних документів для реєстрації права власності на земельну частку (пай), позивачка 09.11.2018 р. отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер якої НОМЕР_2 , розташованої на території Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.6848 га. Інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки - технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 06.10.2010 р.; Вінницька регіональна філія ДП «Центр ДЗК», ОСОБА_4 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 02.02.2009 р. Відомості про оренду, суборенду: орендар ТОВ «Куриловецьке і К». Орган, що здійснив державну реєстрацію речового права - реєстраційна служба Літинського районного управління юстиції Вінницької області. Дата державної реєстрації речового права 10.03.2016 р. Договір оренди укладено строком на 10 років.

На звернення позивачки до відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо надання інформації по земельну ділянку, їй 07.12.2018 р. надали відповідь №0-2-2.22-1489/106-18, в якій зазначено, що сертифікат на земельну частку серії НОМЕР_7 , площею 3.98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 11907 грн., зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 497 від 27.03.2000 р. с. Курилівці КСП «Золотий колос», виданий розпорядженням Жмеринської РПДА № 51 від 06.03.2000 р. на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до розпорядження Жмеринської РДА від 21.11.2002 р. № 384 «Про затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю», за померлою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , закріплена земельна ділянка за № НОМЕР_1 , площею - 4,6848 га.

Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Куриловецької сільської ради на ОСОБА_3 не видавався.

Право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 було успадковане громадянином ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до розпорядження Жмеринської РДА від 08.09.2008 р. № 603 «Про внесення змін в додаток № 1 до розпорядження голови РДА від 26.01.2007 р. № 49» дану земельну ділянку передали у власність громадянину України ОСОБА_2 та видали державний акт на право власності серії НОМЕР_3 від 02.02.2009 р., земельна ділянку № НОМЕР_1 , площею 4,6848 га.

На думку позивачки, Жмеринська РДА мала б винести розпорядження про передачу ОСОБА_2 ? частини земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 4,6848 га, так як свідоцтво про право на спадщину за законом видане 17.10.2002 р. Жмеринською районною державною нотаріальною конторою по реєстру № 1340 на 1/2 частину земельної ділянки.

Вважаючи розпорядження Жмеринської РДА від 08.09.2008 р. № 603 «Про внесення змін в додаток № 1 до розпорядження голови РДА від 26.01.2007 р. № 49» протиправним, позивачка звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання щодо підсудності даного спору адміністративному суду, суд виходив з наступного.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Суд зазначає, що публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника. Тобто, для наявності такого спору є обов`язковим наявність зв`язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд звертає увагу на те, що у даному випадку, спір виник щодо оформлення права власності на земельну ділянку.

Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України, земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватно - правових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Суд, вирішуючи спір, має з`ясувати чи є він приватно - правовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов`язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

З огляду на зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин та з`ясовані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір, що виникає із визначення права на земельну ділянку, яке підлягає врегулюванню на підставі норм Цивільного кодексу України, а відтак підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Позиція суду узгоджена з позицією Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року справа № 750/3322/17(провадження № 14-110цс18), в постановах Верховного суду України від 11 листопада 2014 року №21-493а14, від 16 грудня 2014 року №21-544а14, від 09 грудня 2014 року №21-308а14, від 25 листопада 2015 року (справа № 339/113/14-а) та 11 жовтня 2016 року (справа № 21-2158а16).

Згідно частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що предметом адміністративного позову може бути визнання неправомірними лише тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які безпосередньо впливають на права та обов`язки позивача у сфері саме публічно-правових відносин.

Окрім вище зазначеного, суд звертає увагу на те, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що спір, з метою вирішення якого позивачка звернулась до суду, виник у зв`язку із встановленням права власності.

Тобто, даний позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За приписами частин 2 та 6 статті 170 КАС України, про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких обставин суд роз`яснює позивачу, що виходячи з приватно-правового характеру даного спору, який виник із трудових відносин, такий спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 170, 256 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, скасування державної реєстрації.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 08.07.2019 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович