Справа № 560/473/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/473/19

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

04 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Хмельницької міської ради, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення 27 сесії Хмельницької міської ради № 50 від 14.12.2018 року, в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з метою передачі її у власність;

- зобов`язати Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1. від 21 серпня 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на території м. Хмельницького орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність, по новим підставам, відповідно до Земельного кодексу України, та дати на неї відповідь упродовж місяця після набрання рішення суду законної сили, а саме у термін установлений у Земельному кодексі України;

- зобов`язати Хмельницьку міську раду подати звіт про виконання рішення суду протягом місяця з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення 27 сесії Хмельницької міської ради № 50 від 14.12.2018 року, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з метою передачі її у власність.

Зобов`язано Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на території м. Хмельницького орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судового збору.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

21 травня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву до Хмельницької міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність.

Рішенням 27 сесії Хмельницької міської ради № 50 від 14.12.2018 позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку із тим, що місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Плану зонування території міста Хмельницького, Генеральному плану міста Хмельницького, оскільки згідно з планом зонування міста Хмельницького ця ділянка знаходиться у зоні зелених насаджень загального призначення Р-2.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача, звернулась до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які посилається відповідач не можуть бути підставою для відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу для розробки проекту землеустрою.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, Хмельницька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На території земельних насаджень загального користування немає сформованих земельних ділянок, рішень органів місцевого самоврядування про передачу у власність чи користування земельних ділянок та зміни їх цільового призначення не приймалось.

Рішення про передачу земельних ділянок, на які посилається позивач, у власність Хмельницькою міською радою приймалось до затвердження Генерального плану міста Хмельницького, який був затверджений рішенням дев`ятнадцятої сесії Хмельницької міської ради від 06.08.2008 року № 4.

Саме Генеральним планом міста Хмельницького було визначено територію для розміщення зелених насаджень загального користування.

Відтак відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є обґрунтованою оскільки місце розташування земельної ділянки, зазначене на графічному матеріалі поданому позивачем до клопотання від 21 серпня 2018 року, згідно з Генеральним планом міста Хмельницького, затвердженим рішенням 19 сесії Хмельницької міської ради від 06.08.2008 року № 4, Планом зонування території міста Хмельницького, затвердженим рішенням 5 сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 року № 25, знаходиться на території земельних насаджень загального користування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводить правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Стверджує про необґрунтованість та несправедливість доводів апеляційної скарги, тому просить відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту б) частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, ПРИЙНЯТИХ ВІДПОВІДНО ДО НИХ НОРМАТИВНО-ПРАВОВИХ АКТІВ, ГЕНЕРАЛЬНИХ ПЛАНІВ НАСЕЛЕНИХ ПУНКТІВ ТА ІНШОЇ МІСТОБУДІВНОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 21 серпня 2018 року у справі №820/2303/17.

В даному випадку, як зазначалось вище, підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідачем зазначено невідповідність місця розташування земельної ділянки Генеральному плану міста Хмельницького, поєднаного з планами зонування з розвитком рекреаційної зони та вимогам Земельного кодексу України, в частині заборони передачі у приватну власність земель комунальної власності загального користування (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження і утилізації відходів тощо).

Надаючи оцінку визначеній відповідачем в оскаржуваному рішенні підставі для відмови ОСОБА_1 . у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (п.7 ч.1); генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (п.2 ч.1); план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (п.9 ч.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Таким чином, генеральний план є найважливішим документом у сфері містобудування і за своїм змістом визначає допустимі види забудови територій, забезпечення охорони навколишнього середовища, збереження культурної спадщини, виділення територій для розміщення житла тощо. Всі наміри забудови земельних ділянок повинні узгоджуватись з Генеральним планом населеного пункту, який є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні.

В ході розгляду даної адміністративної справи було встановлено, що згідно Генерального плану забудови міста Хмельницького, поєднаного з планом зонування, затвердженого рішенням Хмельницької міської ради від 30 березня 2011 року № 25, земельна ділянка, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність якої просить позивачка, включена до зони зелених насаджень загального користування (Р-2).

Зазначене вище свідчить про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації.

Згідно ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Таким чином, в даному випадку частина земельної ділянки, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою якої просить позивачка, займає територію зелених насаджень загального користування, яка відповідно до вимог Земельного кодексу України відноситься до земель загального користування населених пунктів, та не може бути передана у власність.

Так обставина, що на даний час ця частина земельної ділянки не сформована і її цільове призначення фактично не визначено не має юридичного значення, оскільки це не змінює того факту, що вона зазначена на генеральному плані населеного пункту.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивачка фактично покликається лише на те, що поряд з бажаною частиною земельної ділянки вже знаходяться інші земельні ділянки житлової забудови, які виділялися для будівництва та обслуговування житлового будинку іншим особам.

В межах даного спору суд не наділений повноваженнями перевіряти законність надання земельних ділянок іншим особам, тим більше, що за твердженнями відповідача ці земельні ділянки виділялися до затвердження Генерального плану міста Хмельницького, який був затверджений рішенням дев`ятнадцятої сесії Хмельницької міської ради від 06.08.2008 року № 4.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, прийняте відповідачем рішення № 50 від 14 грудня 2018 року, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Хмельницької міської ради задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 липня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.