Справа № 280/2648/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року Справа № 280/2648/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69076) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі - відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.05.2019 №19 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я з 28.05.2019, відповідно до ст.ст. 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 23.03.2000 по 23.03.2003, з 16.01.2004 по 25.03.2012, з 28.03.2012 по 28.03.2015, з 12.10.2017 по 27.05.2019 (загальна тривалість якого становить 15 років 9 місяців 24 дня) до спеціального стажу як працівнику охорони здоров`я; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я з 28.05.2019, відповідно до ст. ст. 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням загального страхового стажу 42 роки 1 місяць 23 дні.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 01.08.1986 по 27.05.2019 працював у сфері охорони здоров`я. 28.05.2019 позивач подав Заяву із усіма додатковими документами до відповідача про призначення пенсії за вислугу років. 29.05.2019 відповідачем прийнято Рішення №19 про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років. У вказаному Рішенні №19 від 29.05.2019 зазначено, що немає законних підстав зарахувати період роботи з 27.10.1999 по 18.12.2014 та з 22.12.2014 по 14.05.2015 (загальна тривалість якого становить 15 років 04 місяці 23 дня) до спеціального стажу, оскільки відокремлений підрозділ Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка ПАТ «МОТОР СІЧ», не є лікувальним закладом охорони здоров`я, відповідно до акредитаційних сертифікатів МОЗ №012407 серія МЗ та №013958 серія МЗ. При цьому, відповідачем в спеціальний стаж за вислугу років зараховано періоди роботи на посаді лікаря з 01.08.1986 по 01.07.1987, з 28.07.1987 по 01.02.1991, з 05.04.1991 по 26.10.1999, з 15.05.2015 по 11.10.2017. Таким чином, відповідачем визнано наявність у позивача спеціального стажу 16 років 04 місяців 26 днів. Однак, враховуючи викладене у Трудовій книжці, загальний страховий стаж на день досягнення позивачем 54 років 8 місяців 16 днів (станом на 28.05.2019) складає 37 років 03 місяці 20 днів (що не заперечується відповідачем). Навчання позивача у вищому спеціальному навчальному закладі становить 4 роки 10 місяців, що підтверджується Дипломом МВ №973125. При врахуванні навчання та роботи у сфері охорони здоров`я стаж позивача у даній сфері становить 42 роки 1 місяць 23 дні. Закладу охорони здоров`я в якому працював позивач - Медико-санітарна частина «МОТОР СІЧ», згодом Структурний підрозділ медико-санітарна частина ВАТ «МОТОР СІЧ», Відокремлений підрозділ медико-санітарна частина ПАТ «МОТОР СІЧ» було, зокрема, видано: Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №003330 (строком дії з 23.03.2000 по 23.03.2003); Акредитаційний сертифікат Серії АА №001430 (строком дії з 16.01.2004 по 16.01.2007); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №006278 (строком дії з 31.05.2006 по 31.05.2009); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №007831 (строком дії з 25.03.2009 по 25.03.2012); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №009539 (строком дії з 28.03.2012 по 28.03.2015); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №012407 (строком дії з 15.05.2015 по 15.05.2018); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №013958 (строком дії з 12.04.2018 по 11.04.2021). Наведеними Акредитаційними сертифікатами, враховуючи терміни їх дії (без врахованого відповідачем періоду з 15.05.2015 по 11.10.2017), підтверджується спеціальний стаж 15 років 09 місяців 24 дні. Таким чином, загальна тривалість спеціального стажу становить 32 рік 02 місяці 20 днів. Також, заклад охорони здоров`я в якому працював позивач - Державне комунальне підприємство «Медико-санітарна частина «МОТОР СІЧ»; Медико-санітарна частина «МОТОР СІЧ», згодом Структурний підрозділ медико-санітарна частина ВАТ «МОТОР СІЧ», Відокремлений підрозділ медико-санітарна частина ПАТ «МОТОР СІЧ» мав такі Ліцензії: №0007-ЮР від 01.12.1998; Серії АВ №155674 від 30.06.2006; Серії АВ №348265 від 25.05.2007; Серії АГ № 602942 від 09.06.2011; Серії АГ №600416 від 07.06.2012. Враховуючи наведе та згідно з п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на 28.05.2019 позивач досяг віку 50 років і мав спеціальний стаж роботи у сфері охорони здоров`я не менше 27 років 6 місяців. Таким чином, відповідач протиправно та необґрунтовано, на думку позивача, не призначив пенсію за вислу років на підставі п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.05.2019.

Ухвалою суду від 04.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Судове засідання призначено на 02.07.2019 без виклику сторін.

26.06.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх. № 26284), в якому зазначено, що позивач 28.05.2019 звернувся до відповідача з Заявою про призначення пенсії відповідно до п.2-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за вислугу років як працівнику охорони здоров`я при наявності спеціального стажу від 25 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. В спеціальний стаж за вислугу років позивачу зараховано періоди роботи на посаді лікаря з 01.08.1986 по 01.07.1987, з 28.07.1987 по 01.02.1991, з 05.04.1991 по 26.10.1999. Вказаний період не є спірним. З 27.10.1999 по 18.12.2014 та з 22.12.2014 по 27.05.2019 позивач працював лікарем у Запорізькому машинобудівному заводі ім. В.І. Омельченка ВАТ «МОТОР СІЧ», яке з 30.05.2011 перейменовано в Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка АТ «МОТОР СІЧ». Враховуючи записи трудової книжки та акредитаційні сертифікати, об`єднаним управлінням також зараховано позивачу в спеціальний стаж за вислугу років період його роботи з 15.05.2015 по 11.10.2017 лікарем в Запорізькому машинобудівному заводі ім. В.І. Омельченка АТ «МОТОР СІЧ». Отже, спеціальний стаж за вислугу років становить 15 років 04 місяці 23 дня. Розглянувши заяву та надані документи відповідачем прийнято рішення №19 від 29.05.2019 про відмову у призначенні пенсії. Оскільки відокремлений підрозділ Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка ПАТ «МОТОР СІЧ», який зареєстрований за адресою «вул. Випробувачів, 9», не є лікувальним закладом охорони здоров`я, то відповідно до акредитаційних сертифікатів МОЗ №012407 серія МЗ та №013958 серія МЗ в стаж за вислугу років зараховано період роботи з 15.05.2015 по 11.10.2017. Посилання позивача на те, що закладу охорони здоров`я, в якому він працював, було видано акредитаційний сертифікат серії МЗ № 003330, серії АА № 001430, серії МЗ № 006278, серії МЗ №007831, серії МЗ № 009539 є безпідставним, так як вказані сертифікати було видано Медико-санітарній частині «МОТОР СІЧ», що знаходилася за адресою: м. Запоріжжя, вул. Брюлова, 8-а та м.Запоріжжя, вул. Брюлова , 6 , в той час як позивач працював за адресою м. Запоріжжя, вул. Випробувачів, 9. Ліцензія на право провадження медичної практики за місцем провадження діяльності м. Запоріжжя , вул. Випробувачів, 9 (місце роботи позивача), видана лише 06.07.2012 (серія АГ № 600416). Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VІ від 03.10.2017 набрав чинності 11.10.2017, тому спеціальний стаж за вислугу років визначається станом на 11.10.2017. Отже, підстав для зарахування періоду роботи з 12.10.2017 по 27.05.2019 до спеціального стажу немає. Позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за вислугу років з урахуванням загального страхового стажу 42 роки 1 місяць 23 дні є безпідставною, так як згідно розрахунку загальний страховий стаж позивача становить 37 років 3 місяці. Вказаний стаж позивачем не оскаржується. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Трудової книжки позивач, зокрема:

- з 01.08.1986 по 01.07.1987 працював лікарем інтерном по терапевтичній стоматології у «Міській поліклініці №1 ім. XXVI з`їзду КПРС»;

- з 28.07.1987 по 31.01.1988 працював лікарем стоматологом у Менчукуріській лікарняній амбулаторії у «Веселівській центральній районній лікарні Запорізької області»;

- з 01.02.1988 по 01.02.1991 працював лікарем стоматологом у Менчукуріській дільничній лікарні у «Веселівській центральній районній лікарні Запорізької області»;

- з 05.04.1991 по 26.10.1999 працював лікарем - ортопедом - стоматологом в МСЧ у Запорізькому виробничому об`єднанні «Моторобудівник» ім. 30-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції (відповідно до Наказу №526 від 15.11.1991 правонаступником Запорізького виробничого об`єднання «Моторобудівник» ім. 30-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції стало Запорізький машинобудівний завод підприємство «МОТОР СІЧ»; згодом правонаступником Запорізького машинобудівного заводу підприємство «МОТОР СІЧ» став ЗМЗ ВАТ «МОТОР СІЧ»);

- з 27.10.1999 по 14.05.2000 працював лікарем - стоматологом - протезистом 1-ої категорії у ЗМЗ ВАТ «МОТОР СІЧ»;

- з 15.05.2000 по 30.11.2002 працював лікарем - стоматологом - протезистом 1-ої категорії - завідуючим ортопедичним відділенням у ЗМЗ ВАТ «МОТОР СІЧ»;

- з 01.12.2002 по 31.05.2011 працював лікарем - стоматологом - ортопедом 1-ої категорії - завідуючим ортопедичним відділенням у ЗМЗ ВАТ «МОТОР СІЧ»;

- з 01.06.2011 по 18.12.2014 працював лікарем - стоматологом - ортопедом 1-ої категорії - завідуючим ортопедичним відділенням на 0,75 % ставки та лікарем стоматологом - терапевтом на 0,25 % тарифної ставки;

- з 22.12.2014 по 27.05.2019 працював лікарем - стоматологом - ортопедом на 0,75 % ставки, лікарем - стоматологом - терапевтом на 0,25 % ставки.

28.05.2019 позивач подав Заяву із усіма додатковими документами до відповідача про призначення пенсії за вислугу років.

29.05.2019 відповідачем прийнято Рішення №19 про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.

У даному Рішенні №19 від 29.05.2019 зазначено, що загальний страховий стаж позивача складає 37 років 03 місяці 20 днів, а спеціальний стаж - 15 років 04 місяці 23 дня.

Також, у Рішенні №19 від 29.05.2019 зазначено, що немає законних підстав зарахувати період роботи позивача з 27.10.1999 по 18.12.2014 та з 22.12.2014 по 14.05.2015 (загальна тривалість якого становить 15 років 04 місяці 23 дня) до спеціального стажу, оскільки відокремлений підрозділ Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка ПАТ «МОТОР СІЧ», не є лікувальним закладом охорони здоров`я, відповідно до акредитаційних сертифікатів МОЗ №012407 серія МЗ та №013958 серія МЗ.

При цьому, відповідачем в спеціальний стаж за вислугу років зараховано періоди роботи на посаді лікаря з 01.08.1986 по 01.07.1987, з 28.07.1987 по 01.02.1991, з 05.04.1991 по 26.10.1999, з 15.05.2015 по 11.10.2017.

Таким чином, відповідачем визнано наявність у позивача спеціального стажу 15 років 04 місяці 23 дня. Проте, суд зазначає, що шляхом арифметичного підрахунку даний період судом визначений у 15 років 04 місяці та 24 дні, а не 23 дні, як вирахував відповідач.

Відповідно до п.2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

У ч.1 ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Як зазначено у п. «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, яка була чинною станом на дату прийняття оскаржуваного рішення), працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

За приписами п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, яка після рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 відновлена, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» заклад охорони здоров`я - це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

У п.2 «Примітки» до «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909, зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 за №385, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за №892/7180, затверджено переліки закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.1 «Порядку акредитації закладу охорони здоров`я», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 за №765 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2012 за №1216), акредитація закладу охорони здоров`я (далі - акредитація) - це офіційне визнання наявності у закладі охорони здоров`я умов для якісного, своєчасного, певного рівня медичного обслуговування населення, дотримання ним стандартів у сфері охорони здоров`я, відповідності медичних (фармацевтичних) працівників єдиним кваліфікаційним вимогам.

Як зазначено у п.2 «Порядку акредитації закладу охорони здоров`я», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 за №765 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2012 за №1216), заклади охорони здоров`я (далі - заклади) незалежно від форми власності, в тому числі аптечні, можуть добровільно проходити акредитацію.

Медико-санітарній частині «МОТОР СІЧ», згодом Структурний підрозділ медико-санітарна частина ВАТ «МОТОР СІЧ», Відокремлений підрозділ медико-санітарна частина ПАТ «МОТОР СІЧ» було, зокрема, видано: Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №003330 (строком дії з 23.03.2000 по 23.03.2003); Акредитаційний сертифікат Серії АА №001430 (строком дії з 16.01.2004 по 16.01.2007); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №006278 (строком дії з 31.05.2006 по 31.05.2009); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №007831 (строком дії з 25.03.2009 по 25.03.2012); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №009539 (строком дії з 28.03.2012 по 28.03.2015); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №012407 (строком дії з 15.05.2015 по 15.05.2018); Акредитаційний сертифікат Серії МЗ №013958 (строком дії з 12.04.2018 по 11.04.2021).

Державне комунальне підприємство «Медико-санітарна частина «МОТОР СІЧ», згодом ВАТ «МОТОР СІЧ», ПАТ «МОТОР СІЧ» мали такі Ліцензії на здійснення медичної практики: №0007-ЮР від 01.12.1998; Серії АВ №155674 від 30.06.2006; Серії АВ №348265 від 25.05.2007; Серії АГ № 602942 від 09.06.2011; Серії АГ №600416 від 07.06.2012.

Відповідно до Довідки №10 від 24.05.2019 Запорізького машинобудівного заводу ім. В.І. Омельченка АТ «МОТОР СІЧ» зазначено, що дане підприємство мало такі назви:

- з 24.06.1988 - Запорізький машинобудівний завод ЗПО «Моторобудівник» (Наказ №241 від 24.06.1988);

- з 15.11.1991 - Запорізький машинобудівний завод підприємства «МОТОР СІЧ» (Наказ №526 від 15.11.1991);

- з 15.12.1993 - Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка підприємства «МОТОР СІЧ» (Наказ №482 від 15.12.1993);

- з 01.06.1994 - Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (Наказ №222 від 01.06.1994);

- з 10.03.1995 - Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка відкритого акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (Свідоцтво про реєстрацію № 14307794 );

- з 09.07.1998 - Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка відкритого акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (Розпорядження міського голови №1014р);

- з 30.05.2011 - відокремлений підрозділ Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка акціонерного товариства «МОТОР СІЧ» (Наказ №233 від 30.05.2011).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «МОТОР СІЧ» (далі - ПАТ «МОТОР СІЧ») є юридичною особою, має ідентифікаційний код 14307794 місцезнаходження: 69068, Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд.15.

Також, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «МОТОР СІЧ» має такі, зокрема, відокремлені підрозділи:

- Відокремлений підрозділ Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка ПАТ «МОТОР СІЧ» (код ЄДРПОУ ВП: 25221966; місцезнаходження ВП: 69124, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Випробувачів, буд.9);

- Відокремлений підрозділ медико-санітарна частина ПАТ «МОТОР СІЧ» (код ЄДРПОУ ВП: 34373386; місцезнаходження ВП: 69068, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Брюллова, буд.6).

За матеріалами справи Ліцензії на здійснення медичної практики видавались юридичній особі - ВАТ «МОТОР СІЧ», ПАТ «МОТОР СІЧ».

Організація здійснення медичної практики, оформлення прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників відноситься до внутрішніх організаційних питань ВАТ «МОТОР СІЧ», ПАТ «МОТОР СІЧ».

Так, в Акредитаційних сертифікатах: Серії МЗ №003330 (строком дії з 23.03.2000 по 23.03.2003); Серії АА №001430 (строком дії з 16.01.2004 по 16.01.2007); Серії МЗ №006278 (строком дії з 31.05.2006 по 31.05.2009); Серії МЗ №007831 (строком дії з 25.03.2009 по 25.03.2012); Серії МЗ №009539 (строком дії з 28.03.2012 по 28.03.2015) адресу закладу охорони здоров`я вказано: м. Запоріжжя, вул. Брюлова, буд.6, - тобто адресу місцезнаходження Відокремленого підрозділу медико-санітарна частина ПАТ «МОТОР СІЧ».

Однак, в Акредитаційних сертифікатах Серії МЗ №012407 (строком дії з 15.05.2015 по 15.05.2018); Серії МЗ №013958 (строком дії з 12.04.2018 по 11.04.2021) адресу закладу охорони здоров`я вказано: м.Запоріжжя, вул.Брюллова, буд.6; м.Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд.32-А, м.Запоріжжя, вул.Іванова, буд.28; м .Запоріжжя, вул .Випробувачів, буд.9; м .Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 15; м .Запоріжжя , вул.Донецьке шосе , буд.2-Б; м.Запоріжжя, вул. Кругова , буд.132, - тобто адресу місцезнаходження у тому числі й Відокремленого підрозділу Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка ПАТ «МОТОР СІЧ».

У листі Управління контролю якості медичних послуг Міністерства охорони здоров`я України від 07.06.2012 за №728 зазначається про видачу Ліцензії на провадження господарської діяльності суб`єкту господарювання ПАТ «МОТОР СІЧ» за місцем провадження діяльності: м.Запоріжжя , вул.Брюллова, буд. 6 ; м.Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд.32-А, м.Запоріжжя, вул. Іванова , буд.28; м.Запоріжжя, вул .Випробувачів, буд.9; м .Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 15; м .Запоріжжя, вул .Донецьке шосе, буд.2-Б; м.Запоріжжя, вул.Кругова, буд.132, (…).

Враховуючи наведене, вбачається, що не зважаючи на оформлення працевлаштування позивача у структурному підрозділі ПАТ «МОТОР СІЧ» - Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка, фактично його діяльність здійснювалась у межах іншого структурного підрозділу «МОТОР СІЧ» - медико-санітарна частина.

При цьому, відповідач фактично погодився з такою складною структурою організації діяльності у ПАТ «МОТОР СІЧ» та зарахував в спеціальний стаж за вислугу років період роботи позивача на посаді лікаря з 15.05.2015 по 11.10.2017 у Відокремленому підрозділі Запорізький машинобудівний завод ім. В.І. Омельченка ПАТ «МОТОР СІЧ».

Суд зазначає, що зазначеними вище документами підтверджується спеціальний стаж позивача 17 років 02 місяці 1 день (за період з 27.10.1999 по 18.12.2014, з 22.12.2014 по 14.05.2015, з 12.10.2017 по 27.05.2019), тобто стаж позивача не врахований відповідачем.

Таким чином, загальна тривалість стажу роботи позивача в закладах охорони здоров`я становить 32 рік 06 місяці 25 днів (15 років 04 місяці 24 дні врахованих відповідачем та 17 років 02 місяці 1 день неврахованих відповідачем).

Враховуючи викладене у трудовій книжці позивача, а також навчання у вищому навчальному закладі загальний страховий стаж позивача на день досягнення 54 років 8 місяців 16 днів (станом на 28.05.2019) складає - 37 років 03 місяці 20 днів (що визнається відповідачем).

З урахуванням наведеного та згідно з п. «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на 28.05.2019 позивач мав спеціальний стаж роботи у сфері охорони здоров`я більше 30 років (досяг віку 50 років і мав спеціальний стаж більше 27 років 6 місяців за редакцією норми п. «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка втратила чинність з 04.06.2019).

Отже, відповідач протиправно та необґрунтовано не призначив позивачу пенсію за вислугу років на підставі п. «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.05.2019.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до спеціального стажу як працівнику охорони здоров`я, суд зазначає, що загальний період спеціального стажу, який неврахований відповідачем за розрахунками суду становить 17 років 02 місяці 1 день, а не 15 років 9 місяців та 24 днів. І саме період роботи позивача в закладах охорони здоров`я з 27.10.1999 по 18.12.2014, з 22.12.2014 по 14.05.2015, з 12.10.2017 по 27.05.2019, а загалом - 17 років 02 місяці 1 день, протиправно неврахований відповідачем до спеціального стажу позивача. Тому суд, з метою відновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу, який дає право на вихід на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача в закладах охорони здоров`я з 27.10.1999 по 18.12.2014, з 22.12.2014 по 14.05.2015, з 12.10.2017 по 27.05.2019, а загалом - 17 років 02 місяці 1 день.

Крім того, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, відповідно до ст. ст. 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням спеціального трудового стажу 37 років 03 місяці 20 днів. Проте, твердження позивача про наявність у нього загального трудового стажу 42 роки 01 місяць та 23 дні не підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а відтак про необхідність часткового задоволення позову, а саме в наведеній вище частині.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати позивачем судового збору у розмірі 768,40 грн., а отже, відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, зазначена сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (адреса: вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м.Запоріжжя, 69076; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 29.05.2019 №19 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я з 28.05.2019 відповідно до ст.ст. 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69076; ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) з 27.10.1999 по 18.12.2014, з 22.12.2014 по 14.05.2015, з 12.10.2017 по 27.05.2019, а загалом - 17 років 02 місяці 1 день, до спеціального стажу як працівнику охорони здоров`я.

Зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (адреса: вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м.Запоріжжя, 69076; ) призначити та виплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я з 28.05.2019 відповідно до ст.ст. 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням загального страхового стажу 37 років 03 місяці 20 днів.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (адреса: вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м.Запоріжжя, 69076; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль