Справа № 460/354/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року ЛуцькСправа № 460/354/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шевчику Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача З`їзду адвокатів України в особі секретаря Якуби Г.О. - Романенка Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до З`їзду адвокатів України в особі головуючого Місяця Андрія Петровича та секретаря Якуби Галини Олександрівни, Національної асоціації адвокатів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Вища кваліфікаційна комісія суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та З`їзду адвокатів України в особі головуючого Місяця Андрія Петровича та секретаря Якуби Галини Олександрівни про:

визнання протиправною бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо не залишення без розгляду рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про звільнення ОСОБА_2 з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України залишити без розгляду рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про звільнення ОСОБА_2 з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

визнання протиправною бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо не залишення без розгляду рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про обрання ОСОБА_3 на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України залишити без розгляду рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про обрання ОСОБА_3 на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

визнання протиправним та скасування рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про звільнення ОСОБА_2 з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

визнання протиправним та скасування рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про обрання ОСОБА_3 на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу в частині позовних вимог до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Також, залучено до участі у справі: третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Вищу кваліфікаційну комісію суддів України; третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.02.2019, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 заяву ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення З`їзду адвокатів України від 15 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_2 з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та дії рішення З`їзду адвокатів України від 15 лютого 2019 року про обрання ОСОБА_3 на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 прийнято справу до провадження.

Ухвалою суду від 15.04.2019 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Національну асоціацію адвокатів України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є адвокатом і здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.12.1993 № 1, виданого Рівненською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

03.07.2015 з`їздом адвокатів України позивача обрано до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

15.02.2019 з`їздом адвокатів України ОСОБА_2 звільнено з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та обрано до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3

Позивач не погоджується з вказаними рішеннями, з огляду на те, що оскаржувані акти не відповідають вимогам, заявленим до документів, на підставі яких здійснюється звільнення члена кваліфікаційної комісії суддів України з посади та порядок формування Вищої кваліфікаційної комісії суддів України і прийняті з порушенням відповідних процедур, з огляду на що просив визнати протиправними та скасувати рішення з`їзду адвокатів від 15.02.2019 про звільнення ОСОБА_2 та від 15.02.2019 про обрання ОСОБА_3 на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що рішення З`їзду адвокатів України прийняті правомірно у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак просили суд в позові відмовити повністю.

Представник відповідача З`їзду адвокатів України в особі секретаря Якуби Галини Олександрівни в поданому 27.05.2019 відзиві на позовну заяву вказав, що рішення з`їзду адвокатів України 2019 року від 15 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_2 з посади члена ВККС України прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Зазначив, що звільнення позивача з посади члена ВККС України відбувалося виключно з дотриманням всіх необхідних процедур та умов, які визначені Законами України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Закону України «Про судоустрій і статус судів». Голосування про звільнення ОСОБА_2 з посади відбувалося відповідно до тієї процедури, яка передбачала таємне голосування. Також в судовому засіданні звернув увагу суду на необхідність зазначення в майбутньому рішенні суду відповідача з`їзду адвокатів - секретаря Якуби Галини як «Олександрівни», а не «Миколаївни» про що вказав на відповідні документи.

Представник третьої особи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в поданих 14.03.2019 поясненнях щодо позовної заяви позицію ВККСУ щодо законності звільнення члена ВККСУ ОСОБА_2 з`їздом адвокатів не виклала, при цьому зазначила, що у зв`язку з наявністю ухвали суду з питань забезпечення позову у ВККСУ відсутні підстави для видання головою ВККСУ розпорядження про відрахування ОСОБА_2 зі штату Комісії.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в поданих 29.05.2019 поясненнях щодо позовної заяви вказав, що процедурних порушень щодо оголошення, скликання та фактичного проведення з`їзду адвокатів України від 15.02.2019 немає. Навпаки, з`їзд адвокатів проведений виключно за ініціативою керівництва ВККСУ. Також зазначив, що процедурних порушень, при обранні ОСОБА_3 членом ВККС України немає. Обрання ОСОБА_3 членом ВККС України не було наслідком прийняття рішення про звільнення ОСОБА_2 , а навпаки з`їзд адвокатів України був скликаний за однією із ініціатив керівництва ВККС, яке у своїх листах вказало на необхідність обрати нового члена ВККСУ у зв`язку із закінченням найближчим часом строку перебування на посаді ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 03.07.2015 з`їздом адвокатів України ОСОБА_2 обрано до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

15.02.2019 з`їздом адвокатів України ОСОБА_2 звільнено з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та обрано до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_3

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

При вирішенні даного публічно-правового спору суд враховує положення таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вищим органом адвокатського самоврядування України є з`їзд адвокатів України.

Частиною 1 ст. 55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що у період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Національна асоціація адвокатів України є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування. Національна асоціація адвокатів України: представляє адвокатуру України у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, громадськими об`єднаннями та міжнародними організаціями, делегує представників до органів державної влади.

Статтею 56 названого Закону передбачено, що Голова Ради адвокатів України є головою Національної асоціації адвокатів України та представляє Раду адвокатів України та Національну асоціацію адвокатів України в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, перед громадянами.

З наведеного слідує, що відповідачем у даній справі є - з`їзд адвокатів України в особі Ради адвокатів України та Національної асоціації адвокатів України.

Відповідно до пункту 2 та 7 ч.1 ст. 4 КАС України -публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З наведеного слідує, що Кодекс адміністративного судочинства України розкриваючи зміст поняття «суб`єктів владних повноважень» відніс до вказаного переліку «інших суб`єктів, які наділені владними управлінськими функціями на підставі законодавства».

Статтею 92 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року N1402-VIII (далі по тексту рішення іменовано - Закон № N1402-VIII) визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Порядок формування складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначено ст. 94 цього ж Закону N1402-VIII, а зокрема частина 2 названої статті визначає, повноваження з`їзду адвокатів України на обрання двох членів ВККС України.

З огляду на викладене, законодавством визначено публічно-владні управлінські функції з`їзду адвокатів України (як органу адвокатського самоврядування) у сфері реалізації публічного інтересу щодо формування складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до ч. 1. cт. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб.

Приведені положення законодавства вказують на публічно -правовий характер даного спору, а тому така категорія справ підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Як встановлено судом та підтверджено поясненнями представників сторін, рішенням ІІІ з`їзду адвокатів України від 3 липня 2015 року адвоката ОСОБА_2 обрано членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, як такого, що відповідає встановленим вимогам та має на дату обрання більш як 15 років адвокатського стажу.

У період з 16.07.2015 року (розпорядження Голови ВККС №322-к/тр) ОСОБА_2 виконував повноваження члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

З офіційного веб -сайту Національної асоціації адвокатів України вбачається, що 13.12.2018 Радою адвокатів України прийнято рішення №198 від про скликання з`їзду адвокатів України 2019 року на 15-16 лютого 2019року.

Також, 13.12.2018року Радою адвокатів України прийнято рішення №200 щодо організаційних заходів із проведення з`їзду адвокатів України 2019 року.

Пунктом 2 названого рішення №200 визначено, що оголошення про дату, час, місце проведення з`їзду адвокатів України 2019 року та питання, що виносяться на його обговорення, підлягають опублікуванню не пізніше ніж за 20 днів до дати його проведення в газеті «Урядовий Кур`єр». Пунктом 5 вказаного рішення №200 визначено перелік питань порядку денного з`їзду адвокатів України 2019 року.

Також пунктом 6 та 7 рішення №200 затверджено порядок підготовки та проведення з`їзду адвокатів України 2019року та його регламент.

Оголошення про дату, час, місце проведення з`їзду адвокатів України 2019 року та перелік питань, що вносяться на розгляд з`їзду адвокатів України 2019 року опубліковано в газеті «Урядовий Кур`єр».

Судом встановлено, що винесений та опублікований перелік (затверджених) питань порядку денного з`їзду адвокатів України 15-16.02.2019 року не містить відомостей щодо внесення на розгляд з`їзду адвокатів України питання відкликання та звільнення позивача з посади члена ВККС України у зв`язку з суттєвим порушенням вимог діючого законодавства.

У додатках до відзиву від 27.05.2019 представником відповідача З`їзду адвокатів України в особі секретаря Якуби Г. О. - Романенком Я . М . додано лист НААУ за вих №127/0/02-10 від 25.01.2019 до члена ВККС ОСОБА_2. про запрошення прийняти участь в з`їзді в якості гостя у зв`язку з можливим включенням до порядку денного з`їзду питання про відсторонення адвоката ОСОБА_2 з делегованої посади члена ВККС. Однак доказів направлення та вручення позивачу зазначеного листа не додано.

15-16 лютого 2019 року відбувся з`їзд адвокатів України на якому прийнято рішення про відкликання та звільнення ОСОБА_2 з посади члена ВККС України, з підстав суттєвого порушення вимог, установлених законодавством, яке полягає у:

- суміщенні ОСОБА_2 роботи члена ВККС України та адвокатської діяльності у зв`язку з прийняття ним участі у конференції адвокатури;

- повідомленні судді Ярової Л. С.про використання та проведення членом ВККС України ОСОБА_2 документів та співбесід з суддями;

- повідомленні судді Рівненського окружного адміністративного суду Гломба Ю. О. про втручання позивача в роботу судді з метою прийняття потрібного рішення.

Частини 1 та 3 ст. 96 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» містять виключний перелік підстав, з яких відповідач має право звільнити позивача:

- виявлення обставин щодо його невідповідності вимогам, визначеним у частині першій статті 94 цього Закону; '

- суттєве порушення вимог, установлених законодавством1 у сфері запобігання корупції;

- неприйняття участі у роботі ВККС протягом одного календарного місяця поспіль без поважних причин або неодноразова відмова від голосування з питань, що розглядаються.

В судовому засіданні представник відповідача з`їзду адвокатів в особі секретаря Якуби Г. О. - Романенко Я. М. вказав, що в рішенні з`їзду адвокатів від 15.02.2019 при звільненні члена ВККСУ ОСОБА_2 . вірно зроблено посилання на ст. 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - виявлення обставин про невідповідність вимогам щодо стажу - відсутність необхідного 15-річного стажу у ОСОБА_2 на момент обрання членом ВККСУ в 2015 році, оскільки останній подав до ВККСУ при призначенні на посаду копію свідоцтва №1 від 25.12.2001 року.

Представник позивача в судовому засіданні при цьому пояснив, що це не перший документ на приналежність до адвокатів ОСОБА_2., оскільки вперше статус адвоката ОСОБА_2. отримав ще у 1983 році і з того часу і до призначення на посаду члена ВККСУ в 2015 році постійно займався адвокатською діяльністю . Пояснити чи було рішення Рівненської КДК про заміну одного посвідчення іншим він не може.

З дослідженої в судовому засіданні копії трудової книжки ОСОБА_2 , що додана до позову, вбачається заняття позивачем адвокатською діяльністю з 1993 року. В рішенні Ради адвокатів України №213 від 23.09.2017 «Про результати розгляду звернення адвоката Савчук О. М. щодо видачі адвокату ОСОБА_2 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1 від 25.12.2001» зазначено «Рада адвокатів прийшла до висновку що належним документом, який підтверджує статус адвоката ОСОБА_2. є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністі №41 отримане ним у 1993 році».

Враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність доказів про вчинення ОСОБА_2 чи іншими особами підробки чи використання підробленого документу - свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю позивача (ст. 358 КК України), суд вважає, що на момент призначення членом ВККСУ у ОСОБА_2. необхідний 15-річний стаж адвокатської діяльності був наявним.

Оцінюючи доводи позивача стосовно втручання у його права з порушенням порядку, встановленого законом та без урахування права позивача на участь у процесі прийняття рішення, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод:

«Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб".

Згідно рішення Європейського суду у справі «Kroon та інші проти Нідерландів» (§ 31), Суд зазначив, що мета статті 8 Конвенції полягає в основному в захисті особистості від свавільного втручання органів державної влади в її права, вона примушує державу утримуватися від такого втручання.

Із змісту ст. 8 названої Конвенції та практики Європейського суду з прав людини слідує, що обмеження у праві особи вести приватне життя (яке включає доступ до певної професії) дозволяються, якщо вони являються «згідно із законом» або «передбаченими законом» і є "необхідними в демократичному суспільстві".

Надаючи оцінку такому критерію, як втручання у права особи "згідно із законом" або «передбаченими законом» суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 96 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N1402-VIII підставою для звільнення члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з посади є суттєве порушення вимог, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Рішення про звільнення члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з посади з підстав, визначених пунктами 3 - 5 частини першої цієї статті, ухвалюється органом, що обрав (призначив) члена Комісії (ч. 3 . ч. 1 ст. 96 «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною 16 ст. 95 Закону «Про судоустрій і статус суддів» N1402-VIII встановлено, що порядок скликання з`їзду адвокатів України визначається Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Порядок проведення з`їзду адвокатів України визначається Радою адвокатів України та рішеннями з`їзду.

Згідно з частиною 4 та 5 ст. 54 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з`їзд адвокатів України скликається Радою адвокатів України. Про день, час і місце початку роботи з`їзду адвокатів України та питання, що вносяться на його обговорення, адвокати повідомляються не пізніш як за двадцять днів до дня початку роботи з`їзду.

13.12.2018року Радою адвокатів України прийнято рішення №198 та №200 про скликання з`їзду адвокатів України 2019року на 15-16 лютого 2019року, визначено перелік питань, що вносяться на розглядь з`їзду адвокатів та порядок оприлюднення, винесених на розгляд з`їзду адвокатів, питань шляхом розміщення публікації в газеті «Урядовий Кур`єр» не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення з`їзду.

З листа Національної асоціації адвокатів України №127/0/2-19 від 25.01.2019 вбачається, що Рада адвокатів України повідомляла позивача про скликання З`їзду адвокатів України 2019 року, призначеного на 15-16 лютого 2019 року, проте доказів направлення та вручення позивачу вказаного листа, суду не надано. Представник позивача підтвердив, що йому невідомо про отримання вказаного листа ОСОБА_2 .

З аналізу наведених законодавчих актів слідує, що розгляд питання про звільнення члена ВККС України із займаної посади з підстав суттєвого порушення вимог, установлених законодавством у сфері запобігання корупції здійснюється виключно у випадку винесення такого питання на обговорення з`їзду адвокатів України у строк не пізніше ніж за двадцять днів до дня початку роботи такого з`їзду, шляхом розміщення відповідної публікації в газеті «Урядовий Кур`єр».

Натомість, опублікований та затверджений перелік питань порядку денного з`їзду адвокатів України 15-16.02.2019 року не містить відомостей щодо внесення на розгляд з`їзду адвокатів України питання відкликання та звільнення позивача з посади члена ВККС України у зв`язку з суттєвим порушенням вимог, установлених законодавством.

За таких обставин оскаржуване рішення винесено з`їздом адвокатів України в порушення ч. 3 ч. 1 ст. 96 «Про судоустрій і статус суддів», частини 4 та 5 ст. 54 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», пункту 2 рішення Ради адвокатів України №200 від 13.12.2018 року.

Відповідно до п.9 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У справі «Barbeta, Messegu and Jabardo v.Spain» ЄСПЛ установив, що принцип «презумпції невинуватості особи» та п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає серед іншого слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що позивач в установленому порядку та строки не був повідомлений про висунуті щодо нього порушення вимог, установлених законодавством та про розгляд з`їздом адвокатів України питання з приводу його звільнення за такі порушення, а відтак не міг належним чином надати докази на свій захист, що призвело до порушення гарантованого позивачу права на участь у процесі прийняття оскаржуваного рішення.

Щодо доводів відповідача стосовно прийняття оскаржуваного рішення в порядку обговорення питань, включених до порядку денного з`їзду під назвою «Різне», суд вказані доводи вважає не належними, оскільки розгляд питання, яке є предметом оскарження під назвою «Різне», суперечить приписам частини 4 та 5 ст. 54 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо оприлюднення в установлені строки та порядку повного переліку питань, що вносяться на обговорення з`їзду адвокатів України та п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п.9 ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо участі особи в процесі прийняття рішення та надання їй можливості спростувати висунуті відносно неї порушення вимог законодавства.

У справах «Кривіцька та Кривицький проти України», «Кузнецов проти України»», «Шалімов проти України» ЄСПЛ вказав, що втручання у право може мати місце лише «згідно із законом». Будь-який захід має чітко відповідати вимогам і процедурним нормам, викладеним у законі. Втручання повинно відбуватися «згідно із законом», мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві для досягнення цієї мети. Вислів «згідно із законом» не тільки передбачає дотримання національного права, а й стосується якості цього права, вимагаючи, щоб воно не суперечило принципу верховенства права.

Натомість, зібрані у справі докази вказують, що відповідачами здійснено втручання у права позивача з порушенням вимог і процедурних норм, викладених у законі.

Щодо наявності такої правової підстави для звільнення позивача, як у зв`язку з суттєвим порушенням вимог законодавства суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Barbeta, Messegu and Jabardo v.Spain» ЄСПЛ зазначив, що «суб`єктом посягання на порушення принципу презумпції невинуватості можуть бути не тільки суди (судді), але і інші посадові особи, установи державної влади».

У справі «Allend de Ribemont v. Frahce» ЄСПЛ констатував порушення п. 2 ст. 6 Конвенції та зокрема зазначив, про закріплену вимогу до поведінки щодо влади, а саме: чинити такі дії стримано та делікатно, як того вимагає повага до презумпції невинуватості.

У справах» Шагін проти України», «Грабчук проти України» ЄСПЛ вказав на сувору необхідність дотримання принципу «презумпції невинуватості», який забороняє передчасне висловлювання думки, щодо особа є винною, або може бути винною до того, як це доведено в законному порядку. Ця заборона поширюється не лише на суддів, а й інших представників влади».

Відтак, з обумовлених положень законодавства та практики Європейського суду з прав людини слідує, що принципу «презумпції невинуватості» повинні дотримуватись не лише суди та судді але й інші суб`єкти при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином з`їзд адвокатів України при прийнятті рішення з приводу встановлення обставин суттєвого порушення позивачем вимог законодавства та застосування до позивача негативних наслідків у вигляді звільнення фактично виконує функції суду. Відтак, при прийнятті такого рішення вказаний орган повинен суворо дотримуватися принципу: «презумпції невинуватості», який забороняє передчасне висловлювання позиції, що особа є винною, або може бути винною до того, як це доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Соумінен проти Фінляндії» зазначив, що: «що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень».

Ймовірна винуватість особи у вчиненні певних дій щодо суттєвого порушення вимог, установлених законодавством повинна бути перевірена та доведена належними та беззаперечними доказами, зібраними у спосіб, в межах, порядку та на підставі Закону. Будь-який сумнів має тлумачитися на користь особи.

Будь-які висновки зроблені щодо обвинувачення особи у порушення вимог, установлених законодавством повинні бути підтверджені та перевірені іншими доказами та матеріалами справи. Такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, як слідує із змісту оскаржуваного рішення підставою для звільнення позивача, як члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з посади, зазначені припущення щодо суттєвого порушення ним вимог, установлених діючим законодавством.

Проте, відповідач не перевірив та довів належними та беззаперечними доказами, зібраними у спосіб, в межах, порядку та на підставі Закону висловлених ним припущень щодо винних дій позивача у порушення установлених вимог законодавства.

Щодо зазначення порушення - суміщення ОСОБА_2 роботи члена ВККС України та адвокатської діяльності у зв`язку з прийняття ним участі у конференції адвокатури.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» несумісною з діяльністю адвоката є робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», до якої відноситься робота на посадах члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

З наведеного слідує, що у випадку призначення адвоката на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, останній не вправі здійснювати адвокатську діяльність, суть якої полягає виключно у здійсненні захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Для забезпечення дотримання вказаних положень законодавства, частиною 2 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що у разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 подав до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності у зв`язку з несумісністю, за наслідком розгляду якої до Єдиного реєстру адвокатів України внесено відомості про зупинення адвокатської діяльності ОСОБА_2. у зв`язку з несумісністю.

Відтак, позивач дотримався положень діючого законодавства щодо зупинення адвокатської діяльності, суть якої полягає у наданні послуг щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

З Рішення ради адвокатів України №213 від 23.09.2017 вбачається, що Рада адвокатів України, заслухавши результати роботи робочої групи з перевірки та дослідження обставин видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1 від 25 грудня 2001 року на ім`я ОСОБА_2 та участі його у якості делегата в роботі Конференції адвокатів Рівненської області від 05 травня 2017 року, врахувавши пропозиції, зауваження та доповнення членів Ради адвокатів України, в межах повноважень прийшла до висновку, що адвокат ОСОБА_2., приймаючи участь у роботі Конференції адвокатів Рівненської області 05 травня 2017 року та при цьому голосуючи з питань порядку денного Конференції адвокатів Рівненської області, свідомо порушив приписи статті 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Однак, відповідачами будь-яких письмових доказів про прийняття ОСОБА_2 рішень як одним із делегатів конференції адвокатів Рівненської області від 05.05.2017 суду не надано.

Згідно ч. 5 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України та відповідно до ч. 10 ст. 94 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які є адвокатами, на час виконання повноважень членів Комісії повинні зупинити адвокатську діяльність та участь в органах адвокатського самоврядування.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що дійсно ОСОБА_2 05.05.2017 звітувався на Конференції адвокатів Рівненської області за час коли перебував там на адміністративній посаді, при цьому звернув увагу суду що цього дня ОСОБА_2 бралась відпустка за місцем роботи у ВККСУ.

На думку суду, відповідачами не надано належних та допустимих доказів щодо наявної несумісності позивача при прийнятті участі у роботі конференції адвокатів Рівненської області 05.05.2017 та здійсненням адвокатської діяльності, а відтак не є суміщенням в розумінні ч. 1 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», та відповідно і порушенням вимог ст. 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Стосовно повідомлення судді Рівненського окружного адміністративного суду Гломби Ю. О. про втручання позивача в його роботу як судді з метою прийняття потрібного рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З витягу з протоколу З`їзду вбачається, що делегат, адвокат Корінна Н.М. підтримала пропозицію включити до порядку денного питання висловлення недовіри ОСОБА_2 та звернула увагу, що у ВККСУ відсутні відомості щодо результатів перевірки згідно із Законом України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_2 Наголосила, що це є порушенням Закону України «Про очищення влади».

Делегат, адвокат Мельніков О. А. запропонував не розглядати питання щодо висловлення недовіри ОСОБА_2 , оскільки його каденція закінчується через три місяці. Нагадав, що рішенням Ради адвокатів України №213 від 23 вересня 2017 року взято до відома висновки Робочої групи з перевірки та дослідження обставин видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 Підкреслив, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» та Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачають дострокового відкликання члена ВККСУ.

Запрошений на З`їзд адвокатів України 2019 року гість, Голова Комітету захисту прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності при НААУ, адвокат Боряк Г. М. поінформувала, що вона є представником суддів, які написали звернення до З`їзду адвокатів України щодо відсторонення адвоката ОСОБА_2. З`їздом адвокатів України з делегованої посади у ВККС України та попросила у зв`язку з цим надати їй час на виступ.

Головуючий З`їзду, делегат, адвокат Місяць А. П. зауважив, що надасть слово Боряк Г. М. під час розгляду З`їздом звернень судді Ярової Л. С., судді Новікової Т. В., судді Трофимової Н. А., судді Гломб Ю. О. щодо відсторонення адвоката ОСОБА_2 цим З`їздом з делегованої посади у ВККС України. Нагадав, що Радою адвокатів України прийнято окреме рішення, яким направлені зазначенні звернення для розгляду на З`їзді адвокатів України, що відбудеться 15-16 лютого 2019 року (рішення РАУ № 215 від 13.12.2018, наявне в роздаткових матеріалах).

Головуючий З`їзду, делегат, адвокат Місяць А. П. поставив на голосування питання про надання слова суддям: Голованівського районного суду Кіровоградської області Яровій Л. С., Черкаського ОАС Новіковій Т. В., Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Трофимовій Н. А., Рівненського ОАС Гломба Ю. О., які направили відповідні звернення щодо відсторонення адвоката ОСОБА_2 з`їздом адвокатів України з делегованої посади у ВККС України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.

Згідно Реєстру повідомлень про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя на офіційному сайті ВРП за період з 01.01.2016 - лютий 2019 року повідомлення судді Рівненського окружного адміністративного суду Гломба Ю. О. щодо втручання члена ВККС України ОСОБА_2 в діяльність вказаної особи, як судді при здійсненні правосуддя, не зареєстровано.

Окрім того, у розміщених на офіційному сайті ВККС України деклараціях доброчесності суддів Голованівського районного суду Кіровоградської області Ярової Л. С., Черкаського ОАС Новікової Т. В., Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Трофимової Н. А., Рівненського ОАС Гломба Ю. О . в графі 15 вказані судді зазначили, що випадків втручання у їх діяльність по здійсненню правосуддя - не було.

В ході розгляду справи відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обставин стосовно надіслання суддями Гломб Ю. О. , Новіковою Т. В. , Трофимовою Н. А. , Яровою Л. С. повідомлень до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора про втручання в їх діяльність як судді члена ВККСУ ОСОБА_2. щодо здійснення правосуддя.

За наведених обставин, зібраними у справі доказами не підтверджуються твердження відповідача щодо наявності факту втручання члена ВККС України ОСОБА_2 в діяльність вказаних осіб, як суддів при здійсненні правосуддя.

Що стосується повідомлення судді Ярової Л. С . про використання та проведення членом ВККС України ОСОБА_2 наосліп документів у співбесіді з суддями. В ході розгляді справи відповідачами не надано будь-яких повідомлень чи доказів про неналежне виконання своїх службових обов`язків позивачем, як членом ВККС.

Щодо доводів позивача з приводу втручання у його права з порушенням критеріїв, визначених ст. 8 Конвенції як: «необхідність у демократичному суспільстві»; забезпечення «справедливого балансу» та «надмірного необґрунтованого тягаря».

У справі Z проти Фінляндії, (§ 94) Європейський Суд пояснив цю вимогу, зазначивши, що поняття "необхідність" для цілей статті 8 означає, що втручання повинно відповідати «нагальній соціальній потребі», і, зокрема, повинно залишатися пропорційним досягнутій законній меті.

Окрім того, як слідує із рішень Європейського суду по справах (Хемелейнен проти Фінляндії [GC], § 65; Гаскін проти Сполученого Королівства, § 42), суд при прийнятті рішення повинен враховувати та забезпечити «справедливий баланс» між інтересами заявника і суспільства.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи.

У рішенні в справі «Інтерсплав» проти України» ЄСПЛ наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

З аналізу вказаних рішень Європейського суду слідує, що при прийнятті рішення підлягає з`ясуванню чи запроваджене обмеження є необхідним у «демократичному суспільстві», а зокрема чи направлено воно в інтересах національної та громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб, та чи забезпечує таке обмеження «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства та чи не становить для особи надмірного тягаря.

Відповідно до ч.8 ст. 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» строк повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України становить чотири роки з дня обрання (призначення). Одна і та сама особа не може здійснювати повноваження два строки поспіль.

Як слідує, зі змісту рішення ІІІ з`їзду адвокатів України від 3 липня 2015 року, щодо дати обрання позивача на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, строк повноважень ОСОБА_2 звершується відповідно 2 липня 2019 року.

При цьому, відповідачем не обґрунтовано «нагальної соціальної потреби» та невідкладної «необхідності у демократичному суспільстві» у прийнятті оскаржуваного рішення в порушення приведених вище норм законодавства та за наявності обставин за яких має місце втручання у гарантовані позивачу право на участь у процесі прийняття оскаржуваного рішення та право на представлення доводів та доказів на свій захист.

Як наслідок, рішення, за яким позивача визнано, особою, що порушила діюче законодавство (за відсутності належних та беззаперечних доказів, зібраних у спосіб, в межах, порядку та на підставі Закону та без з`ясування всіх обставин справи), покладає на позивача надмірний тягар, оскільки заздалегідь без належних на те доказів встановлює його вину у вчиненні порушень, наслідком чого є не лише звільнення з посади члена ВККС України, але і підставою для застосовування до позивача ряду негативних заходів і обмежень у сфері трудової діяльності.

Враховуючи викладені обставини справи та положення законодавства, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак рішення з`їзду адвокатів України від 15 лютого 2019 року в частині відкликання та звільнення ОСОБА_2 з посади члена ВККС України з підстав суттєвого порушення вимог, установлених законодавством слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо другої вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про обрання ОСОБА_3 на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, то дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки не порушує права та інтереси позивача. При цьому, ОСОБА_3 відповідно до статтей 94, 95 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у встановленому порядку надав документи, як кандидат на посаду члена ВККСУ, пройшов відповідні процедури щодо спеціальної перевірки і оприлюднення та обраний членом ВККС України на місце члена ВККСУ від з`їзду адвокатів, в якого будуть закінчуватися повноваження.

Проаналізувавши викладене, суд вважає, що З`їздом адвокатів України протиправно, всупереч вимогам чинного законодавства прийняте оскаржуване рішення від 15.02.2019 про звільнення ОСОБА_2 з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яке з огляду на його безпідставність підлягає скасуванню.

Отже, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про звільнення ОСОБА_2 з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яке слід визнати протиправним та скасувати, а в задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення З`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про обрання ОСОБА_3 на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України слід відмовити, оскільки останнє прийняте правомірно.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що суд задовольняє позов частково (одну позовну вимогу), тому на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог з Національної асоціації адвокатів України судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений згідно з квитанцією №МР-АВ011097GNB-5790882 від 18.02.2019 в розмірі 3 073.60 грн. (подано за чотири немайнові вимоги). Також підлягають до стягнення 576,30 грн., сплачених позивачем за подання заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги, вартість яких зазначив у 20 000 грн.

Питання судових витрат під час розгляду та вирішення адміністративної справи регламентовано статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 КАС встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, вказаною нормою передбачено можливість стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не всіх понесених протилежною стороною судових витрат, а лише тих, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу.

Проте позивачем не надано розрахунку суми правничої допомоги та доказів сплати суми гонорару.

Оскільки позивачем не надано вищевказаних письмових доказів, а представлені не підтверджують фактичних витрат на правову допомогу, а відтак стягнення понесених витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн. до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення з`їзду адвокатів України від 15.02.2019 про звільнення адвоката ОСОБА_2 з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Національної асоціації адвокатів України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 344,70 грн. (одна тисяча триста сорок чотири гривні 70 копійок).

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач: З`їзд адвокатів України в особі головуючого Місяця Андрія Петровича АДРЕСА_3) та секретаря Якуби Галини Олександрівни (АДРЕСА_4).

Відповідач: Національна асоціація адвокатів України (04070, місто Київ, вулиця Борисоглібська, будинок 3, 2-й поверх, ідентифікаційний код юридичної особи 38488439).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Вища кваліфікаційна комісія суддів України (03109, місто Київ, вулиця Генерала Шаповала, 9, ідентифікаційний код 37316378).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич

Повне рішення суду складено 09.07.2019.