Справа № 826/10179/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 липня 2019 року № 826/10179/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаФонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічне акціонерне товариство "Банк народний капітал"
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк народний капітал», в якому просить суд:

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію про загальну суму акцептованих вимог кредиторів (без розшифровки по конкретним кредиторам) саном на 29.05.2017 року або проміжний ліквідаційний баланс, складений за результатами акцептування вимог кредиторів банку станом на 30.05.2017 року;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб офіційно в письмовій формі прокоментувати письмову гарантію уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «НК Банк», викладену в листі від 12.06.207 року №11-16/394, стосовно пропорційного розподілу залишку активів банка (при наявності) між акціонерами після задоволення всіх вимог кредиторів на відповідність приписам п. 6.17 Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 року №2, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за №1581/21893.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації», «Про акціонерні товариства», «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечували, зазначивши, що відповідь надана в межах норм чинного законодавства.

У судовому засіданні 09.11.2017 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

30 червня 2017 року довірена особа - адвокат Куштим О.М., який діяв на підставі договору по надання допомоги, в інтересах акціонера ПАТ «НК БАНК» ОСОБА_1 , звернувся до Фонду з клопотанням про отримання інформації, а саме прокоментувати обіцянку Уповноваженої особи ФГФФО на ліквідацію, який у письмовій відповіді від 12.06.2017 року на звернення акціонерів банку до ліквідатора та надати інформацію про зміст реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Листом від 19.07.2017 року №27-14934/17 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що Фонд вважає, що при виведенні банків з ринку повинні застосовуватись норми профільного Закону, а процедури що були розпочаті з моменту виведення з ринку АТ «НК Банк», повинні бути завершені відповідно до норм Закону. Звернув увагу, щ уповноваженій особі Фонду на ліквідацію АТ «НК БАНК» визначені, зокрема статтями 37,38,47-52,521,53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі повноваження з питань складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Щодо надання інформації про зміст акцептованих вимог кредиторів, то Фонд повідомив, що зміст реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ « НК БАНК» є інформацією з обмеженим доступом. Зазначено, що на вимоги п. 4.29 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, що затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 року №2 та зареєстроване Міністерством юстиції України за №1581/21893 від 14.09.2012 року, узагальнену інформацію щодо акцептування вимог кредиторів, Фондом та банком було розміщено на офіційних сторінках в мережі Інтернет і в відділеннях банку. Також повідомлено, що саме кредитори банку мають право отримати інформацію щодо себе після усної ідентифікації у банку безкоштовно.

Вважаючи відмову протиправною, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною другою статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Як встановлено, частиною 1 статті 7 цього закону, право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом (частина 2 статті 7 цього Закону).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 зазначеного Закону, його метою є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація, таємна інформація, службова інформація.

Аналіз терміну «публічна інформація», положень Закону щодо переліку розпорядників публічної інформації свідчить, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходиться у володінні розпорядників публічної інформації. Така інформація є відкритою і розкривається необмеженому колу осіб. При цьому, до видів публічної інформації: конфіденційної, таємної та службової, може бути обмежено доступ у разі сукупності обов`язкових умов, визначених у законі.

У пункті першому частини першої статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

Згідно з частинами другою і третьою статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Статтею 9 вищевказаного Закону встановлено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Суд зазначає, що реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до Закону відсутній в списку обов`язкового опублікування.

Водночас, з аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що витребувана позивачем інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом.

В той же час, з огляду на характер питань, поставлених у запиті позивача на отримання бажаної інформації та їх обґрунтування в контексті звернення щодо отримання такої інформації на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», вбачається, що запитувана інформація не відповідає вищевказаним критеріям публічної інформації, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог стосовно її отримання, як публічної.

Щодо вимоги в частині зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб офіційно в письмовій формі прокоментувати письмову гарантію уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «НК Банк», викладену в листі від 12.06.207 року №11-16/394, стосовно пропорційного розподілу залишку активів банка (при наявності) між акціонерами після задоволення всіх вимог кредиторів на відповідність приписам п. 6.17 Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 року №2, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за №1581/21893, то суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню, так як суд не втручається в повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому наголошує, що даний запит не підпадає під вимоги Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139-143, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа