Справа № 200/6165/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р. Справа№200/6165/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до трьох років ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до трьох років на сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до трьох років на сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до заяви від 11 квітня 2019 року.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона та її малолітня дитина ОСОБА_2 були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи в АДРЕСА_2 .

Вказує, що вона звернулась до відповідача із заявою та документами про призначення допомоги при народженні дитини, однак позивачу було відмовлено у призначенні допомоги, оскільки вона звернулась за нею пізніше ніж через дванадцять місяців з дня народження дитини.

Вважає, що дане рішення відповідача є таким, що порушує її право та права її дитини.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, яку змусили покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини на тимчасово непідконтрольній території, а допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що позивач звернулась до відповідача із заявою щодо призначення державної допомоги по вагітності та пологах, та державної допомоги при народженні дитини, проте позивачу відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки позивачем був пропущений дванадцятимісячний строк, визначений законодавством для звернення за відповідною державною допомогою.

Як зазначає відповідач, Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", а також Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми не передбачено можливості поновлення зазначеного строку.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що відсутні законні підстави для призначення позивачу допомоги при народженні дитини, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6165/19-а за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 2 частини 1 статті 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши заяви по суті справи та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, про що свідчить копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою по взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1421- від 11 квітня 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єнакієве Донецької області позивач народила дитину - ОСОБА_2 , про що 23 травня 2017 року за № 200 Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис.

Позивач та її дитина є внутрішньо переміщеними особами, згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1421- від 11 квітня 2019 року та № 1421- від 11 квітня 2019 року, перемістились з тимчасово окупованої території (смт. Софіївка, Донецької області) та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

11 квітня 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення державної допомоги при народження дитини відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

16 квітня 2019 року, на підставі вказаної заяви позивача відповідачем прийнято рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми.

Проте, вказаним рішенням допомога призначена не була.

Вказане рішення, хоча і не називається рішенням про відмову у призначенні допомоги, містить фразу: "не має права на допомога при народженні дитини з 01.04.2017 року".

Відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 08/3-01274 від 16.04.2019 року, про те, що позивачу відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини на підставі постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року, оскільки вказана допомога призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше через 12 календарних місяців після народження дитини.

Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність рішення відповідача, щодо відмови позивачу в призначенні державної допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до трьох років у зв`язку з пропуском дванадцятимісячного строку для звернення за відповідною державною допомогою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону № 2811-XII кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Як видно з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу у призначенні виплати допомоги при народженні дитини через те, що з моменту звернення із заявою про призначення такої допомоги пройшло більше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Позивач народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про призначення допомоги при народження дитини звернулась 11.04.2019 року, тобто із пропуском 12 місяців після народження дитини.

Суд зазначає, що 14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

До першого з вказаних Переліків внесено, зокрема смт. Софіївку Донецької обл., з якого позивач переміщена на підконтрольну територію та взята на облік внутрішньо переміщених осіб.

11.04.2019 року позивачу було видано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на неї та сина.

Отже, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги одразу ж після реєстрації у якості внутрішньо переміщеної особи на підконтрольній українській владі території.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

Даний адміністративний позов стосується інтересів дитини та її належного матеріального забезпечення.

У спірних правовідносинах неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Приймаючи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача від 16.04.2019 року, яким позивачу відмовлено у призначенні допомоги на дитину є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 14 лютого 2018 року у справах № 591/610/16 (провадження № К/9901/12622/18).

Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до трьох років суд вважає таким що не відповідає способам судового захисту, закріпленим частиною 1 статті 5 КАС України, та об`єкту порушеного права, з огляду на те, що відповідна відмова фактично викладена у рішенні суб`єкта владних повноважень від 16.04.2019 року, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача щодо визнання протиправною відмови у призначенні допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, визнання незаконним та скасування рішення про відмову у нарахуванні та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов`язання призначити та здійснити виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд зазначає таке.

Згідно Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні та постанови Кабінету Міністрів України №208 від 25.06.2014 року Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми з 1 липня 2014 року призупинено виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для всіх одержувачів допомоги.

Згідно положень Закону № 2811-XII поняття «допомога по догляду за дитиною до трьох років» станом на теперішній час не вживається, водночас допомога при народженні дитини є таким видом допомоги, який відповідно до ст. 12 цього Закону виплачується протягом 36 місяців, тобто 3 роки.

Отже, вищевказаний вид допомоги виключений з переліку видів державної допомоги сім`ям з дітьми на підставі Закону №1166-VІІ від 27.03.2014 року, на дату звернення позивача такого виду державної допомоги у чинному законодавстві не існувало, відповідного рішення про відмову у призначенні допомоги по догляду за дитиною до трьох років управлінням не приймалось, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім цього, з огляду на положення ст. 245 КАС України індивідуальний акт, яким є рішення відповідача, може бути визнаний адміністративним судом протиправним, а не незаконним.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту та відновлення прав дитини, суд, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 16.04.2019 року та шляхом зобов`язання відповідача призначити та здійснити виплату позивачу державної допомоги при народженні дитини за її заявою від 11.04.2019 року.

Згідно з положеннями ч.ч. 1,3 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір в сумі 768,40 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області від 16 квітня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області (місцезнаходження: вул. Євгена Седнева, буд. 1, м. Торецьк, Донецька область, 85200, ) призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) допомоги при народженні дитини за її заявою № 752 від 11 квітня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнева, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складене 11 липня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч