Справа № 520/10971/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 р. Справа № 520/10971/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, по справі № 520/10971/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) щодо обмеження пенсії максимальним розміром та відмови виплатити ОСОБА_1 суму перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом десяти робочих днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, провести повторний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 протягом десяти робочих днів з дати проведення перерахунку суму перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в повному обсязі разовим платежем з компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії по день виплати, згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати; допустити негайне виконання в межах місяця.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що вважає помилковим посилання суду на відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії без обмежень з підстав, передбачених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення"від 24.12.2015 № 911, оскільки орган пенсійного забезпечення застосовує ці положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперчить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України. Вважає, що обмеження максимального розміру пенсії розповсюджується лише на осіб, які стали отримувачами пенсії за Законом № 2262-ХІІ лише з 01 січня 2016 року.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, пенсія призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Учасниками справи не оспорюється, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 відповідно до вимог п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та здійснено виплату перерахованої пенсії з січня 2018 року по квітень 2018 року.

03.12.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 01.06.2016 без обмеження максимальним розміром пенсії та виплатити йому суму недоплаченої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у зв`язку з проведенням перерахунку пенсії одним платежем; провести розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати" за період з 01.01.2016.

Листом від 28.12.2018 № 6123/С-14 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що перерахунок пенсії позивача здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103 згідно з довідкою про грошове забезпечення, наданою ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області. Сума перерахованої пенсії для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачуватиметься в порядку, визначеному законодавством на підставі постанови № 103. З огляду на зазначене відповідач вказав про відсутність підстав для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів позивачу за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порядок проведення перерахунку пенсії у відповідності до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 на момент звернення позивача до суду дотримано. У період з 1 січня 2016року по 31 грудня 2017 року розмір пенсії позивача обмежено сумою в 10740 гривень, а тому вимоги про задоволення позовних вимог без обмеження граничного розміру пенсії є безпідставними.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини третьої (четвертої) статті 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на момент призначення пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII частину 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у такій редакції: "усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (набрання чинності з 01.01.2017).

Таким чином, починаючи з 01.01.2017 законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.

Учасниками справи не оспорюється, що позивач має право на перерахунок його пенсії починаючи з 01.01.2016 на підставі поданої довідки про грошове забезпечення, наданою ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області, з урахуванням вимог ч.3 ст.51, ст. 63 Закону № 2262, постанови Кабінету Міністрів України № 988 та постанови від 18 листопада 2015 року № 947 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268" . Як зазначає відповідач у відзиві на позов та апеляційну скаргу такий перерахунок пенсії позивача був проведений, але поетапну виплату заборгованості розпочато з 01 січня 2019 року, як це передбачено Постановою № 103.

Як правильно встановив суд першої інстанції, одним із спірних питань в межах розгляду цієї справи є незгода позивача із такою поетапно-перерахованою виплатою йому розміру пенсії.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що на виконання частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі - Постанова № 103).

Зазначена Постанова 103 є нормативно-правовим актом, який з огляду на положення ч.4 ст.63 Закону №2262 є обов`язковим у застосуванні органами пенсійного фонду при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови. Законність окремих пунктів вказаної постанови неодноразово було предметом судового розгляду, за результатами якого п. 1, 2 цієї Постанови визнані протиправними та нечинними.

Пунктом 3 вказаної Постанови встановлено обов`язок органів Пенсійного фонду перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" . Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Отже, урядовим рішенням визначено порядок виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, а саме: для колишніх працівників міліції перерахунок пенсій здійснюватиметься із урахуванням грошового забезпечення поліцейського за січень 2016, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. Виплата коштів здійснюється поетапно.

З урахуванням положень постанови № 103 на підставі нової довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС у Харківській області відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 по 31.12.2017, з 01.01.2019 розпочато поетапну виплату перерахованої пенсії.

Колегія суддів вважає, що відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу не мав правових підстав для не врахування та не застосування до спірних правовідносин положення пункту 3 Постанови № 103, та у інший спосіб здійснювати таку виплату перерахованої пенсії. Приписи пункту 3 Постанови №103 як на момент розгляду цієї справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції є чинними, отже такими, що підлягають обов`язковому застосуванню в межах спірних правовідносин.

Доводи відповідача про те, що пункт 3 Постанови № 103 скасовано рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18 суд враховує, але звертає увагу на те, що вказане рішення не набрало законної сили, позаяк не закінчився строк на апеляційне оскарження цього рішення, який обчислюється з дати виготовлення повного тексту рішення - 11.06.2019.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем порядок проведення перерахунку пенсії у відповідності до статті 63 Закону № 2262-ХІІ та на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015, пункту 3 Постанови № 103 на момент судового розгляду цієї справи дотримано.

До того ж колегія суддів звертає увагу на те, що в суді першої інстанції позивачем як підставу для задоволення позовних вимог не вказувалося те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18 скасовано п. 3 Постанови № 103, а тому зазначене питання не було предметом судового дослідження.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що питання правомірності дій органів Пенсійного фонду щодо поетапної виплати пенсії після набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18, яким скасовано п. 3 Постанови № 103, є окремою підставою для звернення до суду і в межах розгляду цієї справи не можуть бути вирішені.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправними дій головного управління в контексті спірних правовідносин щодо поетапної виплати перерахованої пенсії.

Щодо висновків суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог про перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII зі змінами, а саме: ч. 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 відсутня ч. 7 ст. 43 в Законі № 2262-ХІІ.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Буквальне розуміння змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року ст. 43 Закону № 2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що обмеження максимального розміру пенсії розповсюджується лише на осіб, які стали отримувачами пенсії за Законом № 2262-ХІІ лише з 01 січня 2016 року, то вказані посилання суд апеляційної інстанції враховує, але вважає за необхідне керуватися нормами Закону № 2262-ХІІ, який є спеціальним законом, які регулює спірні правовідносини.

Таким чином, з 20.12.2016 та протягом 2017 року обмеження максимальним розміром пенсії позивача є протиправним, а висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні правомірних вимог позивача є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 20.12.2016 по 31.12.2017 без обмеження пенсії максимальним розміром.

Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання здійснити нарахування компенсації втрати частини доходів з огляду на передчасність таких вимог, колегія суддів зазначає таке.

Згідно із статтями 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року (надалі - Порядок № 159) визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа №336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№523/1124/17) та від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17).

У зв`язку з тим, що в межах розгляду цієї справи встановлено, що позивачу не в повній мірі проведено перерахунок пенсії із заниженням основного розміру пенсії за період з 20.12.2016 по 31.12.2017, тобто відповідачем було порушено строки виплати позивачу пенсії, що встановлено рішенням суду, колегія суддів не вбачає перешкод для одночасного зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів (суми пенсії).

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 20.12.2016 по 31.12.2017 без обмеження пенсії максимальним розміром з нарахуванням компенсації за несвоєчасну виплату пенсії в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" з прийняттям нової про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

За змістом ч.7 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції встановив, що при зверненні до суду з позовом та з апеляційною скаргою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704, 80 грн та 1057,20 грн, що підтверджується оригіналом та копією квитанцій про сплату судового збору, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, але спір виник вналідок неправомірних дій суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції, керуючись ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем за подання позову та апеляційної скарги шляхом присудження на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 по справі № 520/10971/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 20.12.2016 по 31.12.2017 без обмеження пенсії максимальним розміром з нарахуванням компенсації за несвоєчасну виплату пенсії в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 20.12.2016 по 31.12.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 20.12.2016 по 31.12.2017 без обмеження пенсії максимальним розміром з нарахуванням компенсації за несвоєчасну виплату пенсії відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмір 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

В іншій частині рішення Харківського окружногог адміністративного суду від 11.03.2019 по справі № 520/10971/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова С.П. Жигилій