Справа № 210/4049/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2019 року Справа № 210/4049/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Пухловій Ю.С.
представника позивача - Гудимі Т.В.
представника відповідача - Кудеренко О.П.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправними та скасування припису та постанови,-
23.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» звернулось до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, в якій просило:
- визнати протиправним та скасувати припис № 24 від 05 липня 2018 року, винесений Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ»;
- визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 9 від 19 липня 2018 року, винесену в.о. начальником Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Лабою Тетяною Миколаївною про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» у розмірі 66 276,00 грн.;
- судові витрати покласти на відповідача.
Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив:
- зупинити дію припису №24 від 05 липня 2018 року, винесеного Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» до вирішення даної справи по суті та набрання законної сили рішення суду;
- зупинити дію постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 9 від 19 липня 2018 року, винесену в.о. начальником Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Лабою Тетяною Миколаївною про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» у розмірі 66 276,00 грн. до вирішення справи по суті та набрання законної сили рішення суду.
Не погоджуючись із винесеним оскаржуваним приписом та постановою про накладення штрафу позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
25.07.2018 ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є. у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» про забезпечення позову було відмовлено.
27.07.2018 ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є. було відкрито провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправними та скасування припису та постанови в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
15.02.2019 адміністративну справу №210/4049/18 було прийнято до провадження суддею Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко О.В. у зв'язку із закінченнями повноважень у судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є. та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.
03.04.2019 ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко О.В. адміністративну справу за позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправними та скасування припису та постанови передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 адміністративну справу №210/4049/18 було передано для розгляду судді Захарчук-Борисенко Н.В. 20.05.2019 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було прийнято адміністративну справу №210/4049/18 до свого провадження та призначено у судове засідання за правилами загального позовного провадження.
02.07.2019 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обгрунтування, викладені у позовній заяві.
02.07.2019 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою правовому позицію обгрунтував поясненнями, які були надані у письмовому відзиві на позовну заяву ще до Джержинського районного суду м.Кривого Рогу та зазначив наступне. Направлення для проведення планового (позапланового) заходу було складено за формою, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №171 від 20.07.2015, №133 від 29.05.2017 «Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю». У формі направлення відсутня графа: питання необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення заходу, а тому посилання позивача, стосовно того, що в направленні для проведення планового (позапланового) заходу №55 від 20 червня 2018 року взагалі відсутні питання необхідності перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу не грунтується на вимогах чинного законодавства є недоречними. Щодо твердження позивача, що проведені роботи не належать до будівельних робіт, то представник відповідача зазначив, що Постанова Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року №406 відносить роботи з перепланування до будівельних робіт, при цьому зазначені роботи не вважаються самочинним будівництвом та не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання лише у разі, якщо не відбувається втручання в несучі конструкції. У випадку з позивачем, будівельні роботи виконувались із втручанням у несучі конструкції, про що зазначено в акті перевірки, протоколі, приписі та оскаржуваній постанові, а тому твердження позивача про відсутність у його діях правопорушення є безпідставними, оскільки документи, що дають право на початок виконання будівельних робіт під час перевірки надано не було, в Єдиному реєстрі документів також відсутні відомості щодо їх наявності (реєстрації).
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд приходить до такого висновку.
05.07.2018 головними спеціалістами відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Рожковським Валентином Андрійовичем та Терещенко Вадимом Валентиновичем відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» складено протокол про порушення у сфері містобудівної діяльності, відповідальність за встановлені правопорушення яких передбачена п.2., ч.2, ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» .
Не погодившись із винесеним оскаржуваним приписом та постановою про накладення штрафу позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення державно-архітектурно будівельного контролю затверджений постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553 (далі за текстом - Порядок № 553).
Пунктом 2 Порядку № 553 встановлено, Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.
Згідно з п. 5, 7 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 8 п. 7 Порядку № 553, підставою для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Отже, із аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що однією із підстав для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
При цьому, положеннями чинного законодавства України саме на орган державної влади, у межах повноважень якого знаходиться здійснення заходів нагляду (контролю), покладається перевірка обґрунтованості відомостей, що містяться в зверненнях осіб, які ініціюють проведення відповідного заходу нагляду (контролю), у зв'язку з чим, та з метою дотримання принципів, викладених в ст. З ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», контролюючий орган зобов'язаний перевірити обґрунтованість звернення, яке послугувало підставою для проведення відповідної перевірки.
Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Відповідно до п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 (далі за текстом - Порядок № 466), будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.
Тобто, здійснення будь - якого із зазначених видів будівельних робіт потребує подання в даному випадку повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Пунктом 15 Порядку № 466, виконання підготовчих або будівельних робіт без подання такого повідомлення забороняється.
Згідно ч. 7 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
На підставі акту перевірки, відповідачем був винесений оскаржуваний припис про усунення, виявлених в результаті перевірки, порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а саме: ст. 34, 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».
Аналіз наведених норм права у їх взаємозв'язку з іншими положеннями законодавства у сфері містобудівної діяльності, дає підстави стверджувати, що однією із основних передумов для притягнення особи до відповідальності за порушення вищевказаних норм, є встановлення факту здійснення такою особою саме будівельних робіт, а не будь-яких інших.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджений постановою КМУ від 07 червня 2017 року № 406 (далі за текстом - Перелік №406).
Пунктом 1 Переліку № 406, встановлено будівельні роботи, які не потребуються документів на їх виконання, а саме: роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1).
Також, в п. 3.2. Розділу 3 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 №127 (далі за текстом - Інструкція), вказано, що для громадських та виробничих будівель (приміщень), до самочинного будівництва не належать, зокрема: перепланування, пов'язані зі зміною загальної, основної та допоміжної площі за рахунок демонтування та влаштування перегородок (без порушення несучих конструкцій); збільшення або зменшення площі за рахунок демонтування чи влаштування перегородок (без порушення несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок), комор, утеплення і оздоблення стін; збільшення або зменшення площі за рахунок демонтування печей, грубок, камінів (без перекривання вентиляційних шахт, димоходів); зведення на земельній ділянці тимчасових господарських будівель та споруд, навісів, альтанок, тамбурів, терас, веранд, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, воріт, хвірток, відкритих басейнів та із накриттям полегшеної конструкції, погребів, ґанків тощо; зміна призначень невиробничих приміщень; улаштування чи закриття віконних або дверних прорізів у внутрішніх не капітальних стінах; перестановка обладнання в межах призначення приміщень; влаштування допоміжних приміщень санвузлів, душових, ванних; заміна матеріалу частини стін без збільшення розміру фундаменту; засклення балконів і лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.
На підставі зазначеного можна прийти до висновку, що роботи з перепланування не належать до категорії «будівельних робіт», а відтак, при їх виконанні не можливо порушити положення ст.ст. 34, 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки такі норми регулюють правовідносини пов'язані виключно з проведенням будівельних робіт.
При цьому слід зауважити, що до переліку робіт, які входять в категорію будівельних, згідно з п. 2 Порядку № 466, належать роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту. Водночас, робіт з перепланування у вказаному переліку немає.
У судовому засіданні представником позивача було надано пояснення стосовно того, що при проведенні перепланування нежитлового приміщення, ТОВ «РАНЧО СОФІЯ» не було зобов'язано подавати/отримувати від відповідача будь-які дозвільні документи, в тому числі і повідомлення про початок виконання будівельних робіт, оскільки перепланування не є самочинним будівництвом та реконструкцією об'єкта. Також представник позивача наголосив на тому, що позивачем не було було затронуто жодної несучої конструкції будівлі, були знесені перегородки між кабінетами, які вже існували та здійснено засклення лоджії. Відтак, в діях позивача відсутні порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт.
Представником відповідача до відзиву на позовну заяву було долучено копії поверхневого плану I ТА II поверхів, із позначеннями нанесеними під час проведення перевірки та матеріали фото-фіксації, однак суд зазначає, що із поданих документів а ні суд, а ні представник відповідача у судовому засіданні не змогли встановити, де саме знаходяться несучі стіни та як саме визначилось, що саме дані стіни є несучими. Також представник відповідача не надав пояснень щодо того, яким саме приладом вимірювалась площа приміщень, чим саме вираховувалась зміна техніко-економічних показників та не вказав, які саме порушені позивачем вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обстежень, оскільки в акті перевірки та оскаржуваному приписі не наведено чітких посилань на конкретний доказ, яким підтверджується порушення позивача.
Згідно з положеннями пунктів 12, 13 Порядку № 553, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані, зокрема, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.
Положеннями підпункту 3 пункту 11 Порядку № 553, визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Відповідно до пункту 17 Порядку № 553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
На підставі системного аналізу наведених правових норм можна дійти до висновку, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється щодо суб'єктів містобудування, якими, зокрема, є замовники. Після проведення перевірки контролюючий орган, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складає протокол разом з приписом. Один примірник припису надає суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Виконання цього припису покладається на суб'єкта містобудування.
Водночас відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Статтею 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Частиною 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Частиною 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Аналізуючи вищевикладене, можна прийти до висновку, що у звернені не наведено жодного доказу, які саме будівельні норми, державні стандарти і правила порушені позивачем.
Тому це звернення не можна вважати підставою для проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ТОВ «РАНЧО СОФІЯ», як заходу архітектурно-будівельного контролю.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
З огляду на викладене, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправними та скасування припису та постанови - підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 3 524,00 грн., що документально підтверджується квитанцією банківської установи №16968135 від 26.07.2018, яка міститься в матеріалах справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в розмірі 3 524,00 гр. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати припис № 24 від 05 липня 2018 року, винесений Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ».
Визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 9 від 19 липня 2018 року, винесену в.о. начальником Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Лабою Тетяною Миколаївною про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНЧО СОФІЯ» у розмірі 66 276,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 липня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко