Справа № 200/12225/18-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р. Справа№200/12225/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Аканов О.О.,

при секретарі Широбоковій М.О.,

за участю представників

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікацій код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул.Прокоф`єва,82, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1153/558/АВ/ТД-ФС від 17 жовтня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікацій код НОМЕР_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул.Прокоф`єва,82, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1153/558/АВ/ТД-ФС від 17 жовтня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 17.10.2018 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами якою накладено на позивача штраф в розмірі 111 690 грн., яку він отримав 25.10.2018 року. У зазначеній постанові зазначено, що під час проведення інспекційного відвідування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за барною стійкою знаходилась ОСОБА_4 , яка приймала та виконувала замовлення, таким чином виконуючи функції офіціанта та бармена, наказ про прийом на роботу від 18.09.2018 року на посаду бармена з 19.09.2018, повідомлення про прийняття на роботу сформовано 18.09.2018 прийнято ПОДПІ 18.09.2018, що є порушенням ч.3 ст.24 КЗпроП України. Позивач не згодний з постановою, оскільки 18.09.2018 року ОСОБА_4 нікого не обслуговувала, лише ознайомлювалась з зі своїм робочим місцем, до того ж у період проведення перевірки у літньому залі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» були відсутні відвідувачі.

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що спірна постанова винесена органом Держпраці в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань охорони праці. Позивачем припис про усунення виявлених порушень був підписаний та отриманий без зазначення без зазначення про факт відсутності порушень на час підписання припису та без зазначення будь-яких зауважень або заперечень. В акті інспекційного відвідування є відмітка про те, що процес відвідування зафіксовано засобами фототехніки та відеотехніки. Чинне законодавство, яке регулює порядок здійснення заходів контролю з питань дотримання законодавства про працю, не містить вимог щодо проставляння відмітки у постанові про накладення штрафу. Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення оформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Вважає, що інспектори праці в ході інспектування діяли виключно в межах свої повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а основною метою відео фіксації інспектування є встановлення факту наявності чи відсутності порушення законодавства про працю позивачем.

Враховуючи наведене, просить в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначено підготовче засідання на 11 січня 2019 року о 13 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 11 січня 2019 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів; відкладено підготовче засідання по справи на 05.02.2019 року о 13:30 год.

Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі; призначено судовий розгляд по суті на 13 годину 30 хвилин 27 лютого 2019 року повернуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Ухвалою суду від 05 березня 2019 року клопотання ОСОБА_1 , про призначення судово-почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі до одержання її результатів задоволено; призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суд від 04.07.2019 року поновлено провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на адміністративний позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Надав додаткові пояснення, що інспекційне відвідування відносно позивача розпочалось без його присутності, йому не було повідомлено про предмет проведення такого відвідування. Інспектор праці має використовувати свої повноваження стосовно об`єкту відвідування виключно після пред`явлення службового посвідчення. Відповідачем не надано аргументованої відповіді щодо винесення припису з використанням повноважень останнього без мети, з якою це повноваження надано. Зазначив, що у разі не долучення засобів фіксації до акту останні не можуть вважатись доказами.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, заслухавши представників сторін, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_3 зареєстрований 01.11.2005 року як фізична особа-підприємець, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2. Основним видом економічної діяльності позивача є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

18.09.2018 року Головне управління Держпраці у Донецькій області прийняло наказ № 1111 про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , та видало направлення на проведення інспекційного відвідування № 730/043/15-14-12 від 18.09.2018 року.

Головним управлінням Держпраці у Донецькій області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 на предмет додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю, результати якого оформлено актом від 20 вересня 2018 року №ДЦ1153/558/АВ. В акті перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України статті 29 КЗпП.

Позивачем 25.09.2018 року до Головного управління Держпраці у Донецькій області надано зауваження до акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування).

28.09.2018 року листом відповідача №04.3-13-6/9791-18 позивача розглянуто та повідомлено, що висновки акту інспекційного відвідування не спростовуються та залишаються без змін.

01 жовтня 2018 року інспектором праці Росляковою Оленою Сергіївною складено припис про усунення виявлених порушень №ДЦ1153/558/АВ/П та зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 усунути виявлені інспекційним відвідуванням порушення.

03.10.2018 року позивачем до відповідача подано скаргу на припис про усунення виявлених порушень.

17 жовтня 2018 року тимчасово виконуючим обов`язків начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Дроздом С.В. винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1153/558/АВ/ТД-ФС, якою вирішено на позивача накласти штраф в розмірі 111 690 грн.

Згідно вказаної постанови 18 вересня 2018 року під час проведення інспекційного відвідування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: 85327, Донецька область, м.Мирноград, м-н «Молодіжний», 58, в приміщенні кафе ОСОБА_4 знаходилась за барною стійкою та виконувала трудові функції - приймала та вносила замовлення, таким чином виконуючи функції офіціанта та бармена. Усно пояснила, що її звати ОСОБА_4 . Відповідно до наказу від 18.09.2018 року №5 ОСОБА_4 прийнято на роботу на посаду бармена з 19.09.2018 з окладом згідно штатного розпису. Повідомлення про прийняття працівника на роботу сформовано у страхувальника 18.09.2018 прийнято Покровською ОДПІ (Мирноградським відділенням) 18.09.2018 о 22 годині 27 хвилин. З правилами внутрішнього розпорядку ознайомлена 19.09.2018. Також 19.09.2018 року ОСОБА_4 ознайомлена з посадовою інструкцією продавця продовольчих товарів, що не відповідає посаді, на яку вона прийнята. Від надання письмових пояснень зазначена особа відмовилась у відповідності до ст.63 Конституції України. 19.09.2018 року ФОП ОСОБА_3 письмово пояснив, що 18.09.2018 в приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» 18.09.2018 знаходився працівник кафе

ОСОБА_4 спірну постанову відповідача протиправною, ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 4 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 38 Закону України "Про охорону праці" державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно з п. 1 Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п.6 Положення № 96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п.п. 1-2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

Держпраці та її територіальних органів;

виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Приписами п. 5 цього Порядку інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю, тощо.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених пп. 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Відтак, проведення відповідачем перевірок у вигляді інспекційних відвідувань з питань додержання вимог законодавства про працю здійснюється на підставі спеціального законодавства, а саме: постанови Кабінету міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Положення ст. 3 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року № 1669-VII, яким передбачено, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику, не розповсюджуються на правовідносини стосовно проведення посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області інспекційних відвідувань.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 "Про деякі питання реалізації ст. 259 КЗпП України та ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

В акті інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 встановлено допуск до роботи працівника ОСОБА_4 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядникові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган або фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд враховує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

З наведеними висновками відповідача суд не погоджується, вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_3 на т.в.о. начальника Головного управління Держпраці в Донецькій області, в яких зазначено, що в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» 18.09.2018, розташованого за адресою АДРЕСА_2 знаходився робітник кафе бармен ОСОБА_4 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі до одержання її результатів.

Згідно висновку №1983/1984 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз підпис від імені ОСОБА_3 в поясненні на ім`я т.в.о. начальника головного управління Держпраці в Донецькій області ОСОБА_8 від 19.09.2018 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів; підпис від імені ОСОБА_3 в поясненні на ім`я т.в.о. начальника головного управління Держпраці в Донецькій області ОСОБА_8 від 19.09.2018 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Суд зазначає, що висновком судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що позивач не підписував пояснення, в яких вказано про те, що ОСОБА_4 знаходилась в кафе в якості робітника - бармена та за обставинами справи відсутні інші будь-які документально підтверджені відомості про те, що остання була допущена до роботи позивачем без укладення трудового договору.

До того ж, диспозиція ч. 2 ст. 265 КЗпП України встановлює відповідальність саме за "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору".

Однак, відповідні докази, які б підтверджували факт допуску ОСОБА_4 до роботи у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивача (функціональні обов`язки, об`єм виконаних робіт, кількість відпрацьованого часу) відсутні, відтак не можуть бути розцінені як належний доказ.

Суд зауважує, що можливий факт перебування особи на території кафе, за відсутності належних доказів виконання нею трудових обов`язків, не свідчить про виникнення трудових відносин та не підтверджує фактичного допущення зазначеної особи до роботи.

Аналіз встановлених судом обставин дає підстави для висновку, що Головним управлінням Держпраці в Донецької області проведена перевірка позивача з питань додержання законодавства про працю без з`ясування всіх фактичних обставин та дослідження відповідних доказів.

Щодо посилання представника відповідача на відеозаписи подій, пов`язаних із проведенням 18.08.2018 року інспекційного відвідування позивача: три диски з копією запису проведеного інспекційного відвідування, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно ч. 2 ст. 99 Кодексу визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У ч. 5 вказаної статті, зокрема, зазначено, що якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи наведене, надані суду представником відповідача диски із відеозаписом подій, пов`язаних із проведенням 18.08.2018 року інспекційного відвідування, суд не бере до уваги в якості доказів.

Суд вважає, що матеріалами справи не доведено факт допуску позивачем ОСОБА_4 18.08.2018 року до роботи без укладення трудового договору, відтак висновки відповідача, наведені в акті інспекційного відвідування від 18.08.2018 року №ДЦ1153/558/АВ щодо порушень ФОП ОСОБА_3 , законодавства про працю, суд вважає такими, що побудовані на припущеннях та не підтверджені належними й допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, порушення позивачем ст. 24 КЗпП України, а саме: факту допуску працівника ОСОБА_4 до роботи без оформлення трудового договору.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність постанови про накладення штрафу, яка прийнята уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області від 17 жовтня 2018 року за №ДЦ1153/558/АВ/ТД-ФС на суму 111 690 грн. 00 коп. та наявність правових підстав для її скасування.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 - 76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує стягнути судові витрати у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області.

Керуючись ст. 2, ст. 8-15, ст.19-21, ст. 72-78, ст. 90, ст. 139, ст. 199-228, ст. 241-255, ст. 293, ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікацій код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул.Прокоф`єва,82, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДЦ1153/558/АВ/ТД-ФС від 17 жовтня 2018 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул.Прокоф`єва,82, ) про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікацій код НОМЕР_1 ) уповноваженими посадовими особами №ДЦ1153/558/АВ/ТД-ФС від 17 жовтня 2018 року на суму 111690 грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул.Прокоф`єва,82, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікацій код НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 04.07.2019 року.

Повний текст рішення виготовлено 09.07.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.О. Аканов