Справа № 460/1009/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2019 року м. Рівне №460/1009/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Мороз Л. С ., відповідача: представник Голос С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Рівневтормет"
доУправління Держпраці у Рівненській області
визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Рівневтормет" звернулося до суду з Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови №РВ-37/1122/000057/ІП-ФС від 25.02.2019 про накладення штрафу у розмірі 12519 грн.

Ухвалою від 02.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.06.2019.

21.05.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Управління Держпраці у Рівненській області (а.с.48-50).

Ухвалою від 06.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому засіданні 18.06.2019.

В судовому засіданні 18.06.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги підтримані в судовому засіданні представником позивача та ґрунтуються на тому, що на товариство накладено штраф за порушення, які полягають у заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 200000 грн. перед 18 працівниками підприємства, однак відповідачем не було взято до уваги, що вказана заборгованість стосується періоду 2012-2014 років. При цьому, зазначено, що фінансові санкції, передбачені статтею 265 КЗпП України, застосовуються лише до порушень, виявлених після дати їх запровадження, тобто 01.01.2015. З огляду на це, сторона позивача доводила, що у відповідача не було підстав застосовувати до товариства штрафні санкції, а тому оспорювана постанова про накладення на позивача штрафу є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, відповідач позов не визнає. Його заперечення ґрунтуються на тому, що за результатами інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем, а саме: станом на 22.01.2019 у товариства наявна заборгованість по заробітній платі 200000 грн. перед 18 працівниками за період з 01.06.2018 по 01.01.2019, а тому позивачем допущено порушення вимог трудового законодавства після набуття чинності змін, внесених до статті 265 КЗпП України, тобто після 01.01.2015. Відтак, сторона відповідача вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята правомірно та обґрунтовано.

Дослідженням письмових доказів по справі суд встановив наступне.

21.01.2019 Управлінням Держпраці у Рівненській області оформлено наказ №98 "Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ПрАТ "Рівневтормет" (а.с.52). Як свідчить зміст цього наказу, підставою його прийняття слугувала службова записка завідувача сектору з питань держаного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю Захарчук М.В. від 21.01.2019 та лист ГУ статистики у Рівненській області від 28.12.2018 №10-08/1250-18 (вх.від 03.01.2019 №52/04-12).

Згідно з наказом та направленням №90-11/09-27 від 21.01.2019 для проведення інспекційного відвідування уповноважено інспектора праці Біловола О.М. (а.с.51).

Інспекційне відвідування фактично проведено з 10:00 год. 22.01.2019 по 16:50 год. 23.01.2019. Його результати оформлені актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №РВ37/1122/АВ від 23.01.2019 (а.с.20-22).

В Акті зазначено про порушення ПрАТ "Рівневтормет", вимог частини першої та другої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці", яке полягало у тому, що на підприємстві "Рівневтормет" має місце заборгованість із виплати заробітної плати станом на 22.01.2019 у розмірі 200000 грн. перед 189 працівниками підприємства. Станом на 23.01.2019 (момент завершення інспекційного відвідування) заборгованість із виплати заробітної плати є незмінною та становить 200000 грн. перед 18 працівниками підприємства. Перед звільненими працівниками підприємства заборгованість по заробітній платі відсутня (ст.4 акту).

23.01.2019 інспектором праці було винесено припис про усунення виявлених порушень №РВ37/122/АВ/П, якою голову правління ПрАТ "Рівневтормет" зобов`язано до 01.03.2019 усунути порушення частини першої та другої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 24 Закону України "Про працю", що полягало у заборгованості із виплати заробітної плати станом на 22.01.2019 у розмірі 200000 грн. перед 18 працівниками (а.с.23-24).

Листом №21 від 14.02.2019 ПрАТ "Рівневтормет" повідомило відповідача, що вказаний припис виконано, а саме: 31.01.2019 повністю погашено заборгованість по заробітній платі в сумі 200000 грн.(а.с.56).

Однак оскільки такий лист надіслано без жодних підтверджуючих документів про фактичне погашення заборгованості та виконання припису в повному обсязі, то 25.02.2019 відповідачем було прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ37/1122/000057/ІП-ФС (а.с.30), згідно з якою на ПрАТ "Рівневтормет" накладено штраф за порушення законодавства про працю у розмірі 12519 грн.

Не погодившись з правомірністю прийнятої постанови про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з пунктом 11 цього Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктами 19, 20 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Рівненської області.

Судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу №РВ37/1122/000057/ІП-ФС від 25.02.2019 на підставі висновків про порушення позивачем вимог частини першої та частини другої статті 115 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці".

Так, відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Норми аналогічні за змістом викладені також і у статті 24 Закону України "Про оплату праці".

В силу вимог абзацу третього частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Водночас, суд зауважує, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України (ч.3 ст.265 КЗпП України).

Як встановлено судом, підставою для винесення органом Держпраці постанови про порушення позивачем частини першої та другої статті 115 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці" стала заборгованість підприємства станом на 22.01.2019 у розмірі 200000 грн. із виплати заробітної плати 18 працівникам.

Втім інспектором праці під час інспекційного відвідування не було досліджено, що вказана заборгованість стосується періоду 2012-2014 років, про що свідчить звіт про виплату заборгованості по зарплаті (а.с.32-35). Довідка №09 від 22.01.2019, на яку посилається у відзиві відповідач, не береться судом до уваги, оскільки у ній йдеться про хід погашення заборгованості по заробітній платі перед працівниками підприємства за період з 01.06.2018 по 01.01.2019 та вона не містить даних про період, за який виникла така заборгованість (а.с.54).

При цьому, суд звертає увагу, що у вказаний період (2012-2014) статтею 265 КЗпП України така відповідальність ще не була передбачена.

За загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі. Даний принцип закріплено в ч. 1 ст. 58 Конституції. Це слід розуміти так, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набуття чинності акта і припиняється із втратою ним чинності. Тобто до події (факту) застосовується той закон або інший нормативний акт, під час дії якого вони настали (мали місце).

Отже, беручи до уваги, що відповідні зміни до ст.265 КЗпП України внесені Законом від 28.12.2014 №77-VIII і набули чинності з 01.01.2015, фінансові санкції згідно з ч.2 ст.265 КЗпП України можуть застосовуватися тільки за ті порушення, які допущені починаючи з 01.01.2015. В іншому випадку органи Держпраці не мають права накладати фінансові санкції, оскільки закон зворотної сили не має.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про не доведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності підстав, передбачених абзацом третім частини другої статті 265 КЗпП України, для прийняття оспорюваного рішення, згідно якого на позивача накладено штраф у розмірі 12519 грн. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.02.2019 №РВ37/1122/000057/ІП-ФС не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.

За наведеного, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Рівневтормет" підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати присуджуються позивачу відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Рівневтормет" (, вул. Хасевича, 35, м.Рівне, 33013) до Управління Держпраці у Рівненській області (, вул.Лермонтова,7, м.Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ 37/ 1122/000057/ІП-ФС від 25.02.2019, якою на Приватне акціонерне товариство "Рівневтормет" накладено штраф у розмірі 12519,00 грн.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Рівневтормет" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 01 липня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.