Справа № 360/2323/19
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2323/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває адміністративна справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - позивач) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 24 червня 2019 року № 9599/07 (арк. спр. 21-23) просить скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває виконавчий лист у справі № 812/1096/18 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії Станично-Луганської районної державної адміністрації з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 18 січня 2018 року № 130.

27 травня 2019 року на адресу позивача надійшла постанова заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вважає неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору з огляду таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію згідно з Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 27 зазначеного Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з пунктом п`ятим статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Пенсія є періодичним платежем, призначається відповідно до українського законодавства довічно (зокрема - за вислугу років). Тобто виплачується не разова виплата, виплачується пенсія як періодичний платіж, призначений довічно.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів, може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 812/1096/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити пенсію. Як зазначалось вище, пенсія є періодичним платежем, а відтак головний державний виконавець протиправно виніс постанову про стягнення виконавчого збору з позивача.

Також позивач зазначив, що згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є; державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, пенсія підпадає під захист статті 1 Протоколу 1 (право власності) та є майном (рішення у справі "Карсон та інші проти Сполученого Королівства" заява № 42184/05, рішення у справі "Лакичевич та інші проти Чорногорії та Сербії" заяви № № 27458/06, 37205/06, 33604/07).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 812/1096/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вчинити певні дії щодо пенсії, тобто щодо майна. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року по справі № 812/1096/18 управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 15 січня 2019 року поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її припинення. Згідно з пунктом 16 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, шо здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Нарахована на виконання рішення суду пенсія за період з 01 березня 2018 року по 31 січня 2019 року у сумі 55858,63 грн обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, який на теперішній час не прийнятий. Поточну пенсію ОСОБА_1 отримує. Враховуючи, що пенсія є періодичним платежем, виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", та рішення суду фактично виконано, головний державний виконавець протиправно виніс постанову про стягнення виконавчого збору з позивача.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що постанова від 24 квітня 2019 року № ВП 58974088 про стягнення виконавчого збору підлягає скасуванню.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області адміністративний позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву від 03 липня 2019 року за № 3870, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити за необґрунтованістю (арк. спр. 32-34). Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 23 квітня 2019 року на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшов виконавчий лист, виданий Луганським окружним адміністративним судом 25 березня 2019 року у справі № 812/1096/18 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18 січня 2018 року № 130.

24 квітня 2019 року державним виконавцем, керуючись вимогами статей 3, 4, 24-27 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

24 квітня 2019 року державним виконавцем, керуючись вимогами статей 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, що рішення суду виконано.

10 червня 2019 року державним виконавцем, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, вищезазначене судове рішення не відноситься до рішень про стягнення періодичних платежів, а є немайновим рішенням, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Також відповідач зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору державним виконавцем в порядку, встановленому Законом, не виконувалася у зв`язку з виконанням рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження. Отже, дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області є правомірними, а оскаржувана постанова не підлягає скасуванню відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, відповідач вважає, що жодних законних підстав для задоволення позову не існує.

Ухвалою суду від 10 червня 2019 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви (арк. спр. 11-12).

Ухвалою від 01 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 08 липня 2019 року о 13 год. 00 хв. (арк. спр. 1-3).

Представники сторін у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином (арк. спр. 27, 28, 29, 30, 31). Позивач в уточненій позовній заяві від 24 червня 2019 року за № 9599/07 просив розглянути справу за відсутності його представника (арк. спр. 21-23), відповідач у відзиві на позовну заяву від 03 липня 2019 року № 3870 просив розглянути справу за відсутності його представника (арк. спр. 32-34).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року у справі № 812/1096/18, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року, з урахуванням ухвал про виправлення описок від 25 лютого 2019 року та від 06 березня 2019 року, серед іншого адміністративний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15, ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено (арк. спр. 50-59, 60-68, 69, 70):

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18 січня 2018 року № 130;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18 січня 2018 року № 130.

25 березня 2019 року ОСОБА_1 за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року у справі № 812/1096/18, яке набрало законної сили 11 грудня 2018 року та підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", видано виконавчий лист (арк. спр. 37-38).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 15 квітня 2019 року постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25 березня 2019 року у справі № 812/1096/18, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18 січня 2018 року № 130 (арк. спр. 35-36, 40, 71-73).

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 за невиконання рішення суду добровільно стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн (арк. спр. 7 зв., 24 зв., 42, 71-73).

На виконання постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 про відкриття виконавчого провадження Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 31 травня 2019 року за № 8142/03-01 повідомило, що управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших кaтeгopiй громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її припинення. Згідно з пунктом 16 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Нарахована на виконання рішення суду пенсія за період з 01 березня 2018 року по 31 січня 2019 року в сумі 55858,63 грн обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, який на теперішній час не визначений (арк. спр. 8, 8 зв., 25, 25 зв., 43).

До листа від 31 травня 2019 року № 8142/03-01 позивачем додано протокол про перерахунок пенсії за пенсійною справою № N/A 123 - Державний департамент з питань виконання покарань від 17 січня 2019 року, яким ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії на виконання рішення суду з 01 лютого 2019 року та здійснено розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/A 123 від 17 січня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 нараховано пенсію за період з березня 2018 року по січень 2019 року в сумі 55858,63 грн (арк. спр. 44, 45).

На підставі наданих позивачем документів 10 червня 2019 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним та в повному обсязі виконаним рішенням суду в добровільному порядку (арк. спр. 47, 71-73).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404, у відповідній редакції).

За визначенням статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону № 1404).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (пункти 1, 3 частини другої статті 18 Закону № 1404).

Підпунктом 1 частини першої статті 42 та частиною третьою статті 45 Закону № 1404 регламентовано, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами першою, третьою статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 27 Закону № 1404 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (частина третя статті 40 Закону № 1404).

Судом встановлено, що 24 квітня 2019 року при відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом у справі № 812/1096/18, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області одночасно винесено постанову про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виконавчого збору в сумі 16692,00 грн. Проте, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 31 травня 2019 року за № 8142/03-01 та доданих до нього документів вбачається, що рішення суду у справі № 812/1096/18 виконано позивачем добровільно 17 січня 2019 року, тобто, до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.

З огляду на те, що рішення суду у справі № 812/1096/18 виконано боржником добровільно до відкриття виконавчого провадження, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області протиправно винсено постанову від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 про стягнення виконавчого збору.

Оскільки виконавчий лист, виданий Луганським окружним адміністративним судом 25 березня 2019 року по справі № 812/1096/18, містить вимогу щодо зобов`язання вчинити певні дії (зобов`язання поновити виплату пенсії), а не про стягнення періодичних платежів, твердження позивача про те, що у межах спірних правовідносин виконавчий збір не стягується, є безпідставними та необґрунтованими.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області є обґрунтованими та їх слід задовольнити повністю.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Із змісту статті 245 КАС України слідує, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому, одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

При цьому, вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

З огляду на положення пунктів 1, 2 частини другої статті 245 КАС України у разі визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виконавчого збору в сумі 16692,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги носять майновий характер і позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 1921,00 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08 липня 2019 року за № Головне територіальне управління юстиції у Луганській області (ідентифікаційний код 34941884) зареєстровано юридичною особою (арк. спр. 76-78).

Враховуючи те, що Управління державної виконавчої служби є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції у Луганській області, яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 1921,00 грн необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) про скасування постанови від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 про стягнення виконавчого збору задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24 квітня 2019 року ВП № 58974088 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виконавчого збору в сумі 16692,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області (ідентифікаційний код 34941884, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.І. Чернявська