Справа № 480/843/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2019 року

Київ

справа №480/843/19

адміністративне провадження №К/9901/18149/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколов В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у справі №480/843/19 за позовом Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради до Головного територіальне управління юстиції у Сумській області, треті особи - Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М.Білоконя, Державне підприємство «Сумигеодезкартографія», ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відповідач), треті особи - Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя, Державне підприємство «Сумигеодезкартографія», про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаля Сергія Павловича про накладення штрафу від 21 лютого 2018 року ВП № 56550692.

Розгляд справи проводився з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, заявником допущено не повне виконання рішення Зарічного районного суду від 13 лютого 2018 року по справі № 591/7121/17, яким його було зобов`язано надати ОСОБА_1 повну копію Генерального плану міста Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 16 жовтня 2002 року № 139-МР та копії Генерального плану міста Суми із змінами, що були внесені рішенням Сумської міської ради від 19 грудня 2012 року № 1943-МР.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями позивач звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою.

За правилами ч. 1 ст. 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає про правомірність обмеження доступу до певних документів Генерального плану міста Суми, яким присвоєно гриф «для службового користування».

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Рішення Зарічного районного суду від 13 лютого 2018 року по справі № 591/7121/17 в частині втановлення способу відновлення порушених прав позивача носить зобов`язальний характер.

Особливості виконання судових рішень зобов`язального характеру визначені ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон № 1404-VIII).

За змістом частин 1, 2 статті 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником .

Згідно ч. 6 ст. 26 цього ж Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Тож неповне виконання боржником рішення суду зобов`язаньного характеру є підставою для застосування заходів впливу, встановлених статтею 63 Закону № 1404-VIII.

Суди попередніх інстанцій, оцінивши повідомлені скаржником причини неповного виконання вищевказаного судового рішення в частині надання містобудівної документації за виключенням тієї, яка містить гриф «для службового користування», дійшли висновку про їх неповажність з огляду на таке.

В постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018, якою рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13.02.2018 по справі № 591/7121/17 було залишено без змін, встановлені обставини необгрунтованості таких стверджень Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради саме з огляду на приписи ч. 11 ст. 17 Закону № 3038-УІ, згідно яких матеріали генерального плану населеного пункту не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі.

Оскільки зазначене рішення набрало законної сили та є обов`язковими до виконання, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 78 КАС України, суди попередніх інстанцій вважали обгрунтованою позицію державного виконавця щодо визначення обсягу примусового виконання судового рішення.

Враховуючи те, що рішення Зарічного районного суду від 13 лютого 2018 року по справі № 591/7121/17 боржником повторно не було виконано, а тому державним виконавцем, правомірно на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу.

Зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини та наведене нормативне врегулювання Верховний Суд констатує, що суди першої та апеляційної інстанції, вірно застосували норми матеріального та процесуального права, правильне його застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо його застосування чи тлумачення.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених ст. 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Положеннями ст. 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у справі №480/843/19 за позовом Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради до Головного територіальне управління юстиції у Сумській області, треті особи - Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя, Державне підприємство «Сумигеодезкартографія», ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду