Справа № 640/4024/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2019 року № 640/4024/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства «ТЕХНОТЕК»

до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «ТЕХНОТЕК» (далі - позивач, ДП «ТЕХНОТЕК») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України №1075020/34293547 від 12.02.2019р. визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві №1075021/34293547 від 12.02.2019р. зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 17.01.2019р. дочірнього підприємства «ТЕХНОТЕК» датою її фактичного подання - 17.01.2019р.; зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 18.01.2019р. дочірнього підприємства «ТЕХНОТЕК» датою її фактичного подання - 18.01.2019р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, без належних правових підстав, прийнято спірні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, а тому такі рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а податкові накладні дочірнього підприємства «ТЕХНОТЕК» - реєстрації.

У відзиві ДФС України заперечила щодо поданого позову, посилаючись на те, що ДП «ТЕХНОТЕК» не було надано копій документів, що підтверджують безпосереднє здійснення господарських операцій.

У відзиві Головне управління ДФС у м. Києві заперечило щодо поданого позову, також посилаючись на те, що ДП «ТЕХНОТЕК» не було надано копій документів, що підтверджують безпосереднє здійснення господарських операцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Дочірнє підприємство «ТЕХНОТЕК» направило на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні №1 від 17.01.2019р. та №2 від 18.01.2019р.

Згідно з квитанціями про реєстрацію податкової накладної/рахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.02.2019р. податкові накладні прийняті, однак, їх реєстрація зупинена.

Підставами для зупинення реєстрації податкових накладних у квитанціях від 04.02.2019р. вказано те, що накладні відповідають вимогам пп.1.6 п.1 «Критерії ризиковості платника податку».

Також, в квитанціях від 04.02.2019р. контролюючий орган запропонував надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

08.02.2019р. позивачем до контролюючого органу було подано документи на підтвердження реальності здійснення операцій по даним податковим накладним.

Комісія, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації рішеннями №1075020/34293547 від 12.02.2019р. та №1075021/34293547 від 12.02.2019р. відмовила позивачу в реєстрації податкових накладних №1 від 17.01.2019р. та №2 від 18.01.2019р. в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, з тих підстав, що позивачем не надано копії документів, а саме: 1) первинні документи щодо постачання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт/послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; 2) розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача 1, позивач 15.02.2019р. звернувся зі скаргами до комісії ДФС України з питань розгляду скарг.

Комісія з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України своїми рішеннями №11191/33445716/2 та №11203/33445716/2 від 25.02.2019р. скарги позивача залишила без задоволення, а рішення №1075020/34293547 та №1075021/34293547 від 12.02.2019р. без змін.

Позивач, не погоджуючись із вказаними рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному Реєстрі податкових накладних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (надалі - Порядок).

Відповідно до п.12 Порядку, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 14 Порядку визначений перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Згідно п.21 Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 204).

З матеріалів справи вбачається, що Дочірнє підприємство «ТЕХНОТЕК» складено та направлено на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкові накладні №1 від 17.01.2019р. та №2 від 18.01.2019р.

Згідно з квитанціями про реєстрацію податкової накладної/рахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.02.2019р. податкові накладні прийняті, однак, їх реєстрація зупинена.

Підставами для зупинення реєстрації податкових накладних у квитанціях від 04.02.2019р. вказано те, що накладні відповідають вимогам пп.1.6 п.1 «Критерії ризиковості платника податку».

Також, в квитанціях від 04.02.2019р. контролюючий орган запропонував надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

08.02.2019р. позивачем на виконання вимог п.14 Порядку, до контролюючого органу було подано підтвердження реальності здійснення операцій по податковим накладним, реєстрацію яких було зупинено, а саме - пояснення по кожній з податкових накладних, реєстрація яких була зупинена.

Крім цього, по податковій накладній №1 від 17.01.2019р. позивачем були надані копії Договору поставки №1208-18 від 12.08.2018р., укладеного з ТОВ «Теплоенергокомплект», специфікації №7 від 05.12.2018р. до цього договору, видаткової накладної №Тх-0000001 від 17.01.2019р. про відпуск товару ТОВ «Теплоенергокомплект», накладної №187 від 04.12.2018р. про отримання товару у ПрАТ «ДІГ», платіжного доручення №2595 від 13.02.2019р.

По податковій накладній №2 від 18.01.2019р. позивачем були надані копії Договору поставки №1208-18 від 12.08.2018р., укладеного з ТОВ «Теплоенергокомплект», специфікації №6 від 03.12.2018р. до цього договору, видаткової накладної №Тх-0000002 від 18.01.2019р. про відпуск товару ТОВ «Теплоенергокомплект», видаткової накладної №6340 від 19.11.2018р. про отримання товару у ТОВ «Виробниче підприємство «Укркабель», товарно-транспортної накладної №Р6340 від 19.11.2018р., платіжних доручень №2528 від 29.01.2019р. та №2540 від 31.01.2019р.

У матеріалах справи також містяться копії повідомлень №2 та №3 від 08.02.2019р. про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

Однак, комісія відповідача 1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації рішеннями №1075020/34293547 від 12.02.2019р. та №1075021/34293547 від 12.02.2019р. відмовила позивачу в реєстрації податкових накладних №1 від 17.01.2019р. та №2 від 18.01.2019р. в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, з тих підстав, що позивачем не надано копії документів, а саме: 1) первинні документи щодо постачання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт/послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; 2) розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Відповідачем 1 в оскаржуваних рішеннях не конкретизовано (не підкреслено) яких саме документів не вистачає для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача 1, позивач 15.02.2019р. звернувся зі скаргами до комісії ДФС України з питань розгляду скарг.

Комісія з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України своїми рішеннями №11191/33445716/2 та №11203/33445716/2 від 25.02.2019р. скарги позивача залишила без задоволення, а рішення №1075020/34293547 та №1075021/34293547 від 12.02.2019р. без змін.

Як вбачається з рішень Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України №11191/33445716/2 та №11203/33445716/2 від 25.02.2019р., підставами залишення скарг позивача без задоволення є надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією рішення про задоволення скарги, та відсутність документів, що підтверджують факт придбання, виготовлення, вирощування або переробки ТМЦ/чи можливість надання послуг, виконання робіт.

Проте, як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи доказів, позивачем були надані відповідачу 1 документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Звертаючись до суду з позовом позивач у вступній та описовій частинах позовної заяви зазначає двох відповідачів: Головне управління ДФС у м. Києві (в частині визнання протиправними та скасування рішень про відмову у реєстрації податкових накладних) та Державну фіскальну службу України (в частині зобов`язання зареєструвати податкові накладні), проте у пунктах 2 та 3 прохальної частини своєї позовної заяви позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, вказуючи при цьому номери та дати рішень, прийнятих Головним управлінням ДФС у м. Києві

Відповідач правомірність своїх дій та прийнятих рішень не довів, натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження та обґрунтування.

Згідно ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника на Конвенцію. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за доцільне з метою ефективного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та визнаючи оскаржувані рішення протиправними і скасовуючи їх зазначити, що вказані рішення винесені Комісією Головного управління ДФС у м. Києві, а не Комісією Державної фіскальної служби України.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства «ТЕХНОТЕК» (03148, м. Київ, вул. Генерала Потапова, 1а, кв. 49, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві (14116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) №1075020/34293547 від 12.02.2019р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві (14116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) №1075021/34293547 від 12.02.2019р.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 17.01.2019р. дочірнього підприємствам «ТЕХНОТЕК» (03148, м. Київ, вул. Генерала Потапова, 1а, кв. 49, ) датою її фактичного подання - 17.01.2019р.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 18.01.2019р. дочірнього підприємствам «ТЕХНОТЕК» (03148, м. Київ, вул. Генерала Потапова, 1а, кв. 49, ) датою її фактичного подання - 18.01.2019р.

Стягнути на користь дочірнього підприємства «ТЕХНОТЕК» (03148, м. Київ, вул. Генерала Потапова, 1а, кв. 49, ) понесені витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (14116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Стягнути на користь дочірнього підприємства «ТЕХНОТЕК» (03148, м. Київ, вул. Генерала Потапова, 1а, кв. 49, ) понесені витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур