Справа № 0440/6715/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6715/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р. у справі №0440/6715/18
за позовом:ОСОБА_1
до: про:1. Довгинцівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 2. Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Довгинцівської районної в місті ради 3. Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018р. ОСОБА_1 , за допомогою засобів поштового зв`язку звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Довгинцівського відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції адміністративний позов зареєстровано 05.09.2018р. / а.с. 3-4,11/

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2018р. вищезазначений адміністративний позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову / а.с. 12-13/.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали позивачем було подано клопотання про усунення недоліків адміністративного позову разом з уточненим адміністративним позовом / а.с. 16-28/, який ухвалою суду першої інстанції від 09.10.2018р. також було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків уточненого адміністративного позову / а.с. 29/

07.11.2018р. судом першої інстанції зареєстровано клопотання позивача про усунення недоліків адміністративного позову разом з уточненим адміністративним позовом / а.с. 35-48/, у якому, серед іншого, позивачем зазначено відповідачами - Довгинцівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Довгинцівської районної в місті ради, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2018р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №0440/6715/18 та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами /а.с. 2/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові, з урахуванням остаточного уточнення позовних вимог / а.с. 35-39/ на те, що вона є пенсіонеркою з липня 2014р. та 16.10.2014р. нею було отримано довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, відповідно до якої вона перемістилась з тимчасово окупованої території в м. Кривий Ріг, вул. Футбольна,100, та на підставі цієї довідки та пенсійного посвідчення органами Пенсійного фонду України у Довгинцівському районі м. Кривий Ріг їй щомісячно нараховувались та виплачувались з липня 2014р. пенсійні виплати, але у квітні 2017р. ці виплати припинились з невідомих їй причин. 22.06.2018р. вона вернулась з заявою щодо роз`яснення причин невиплати пенсії у квітні 2017р. та відновлення її виплати, але Довгинцівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 18.07.2018р. повідомив її про те, що рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Довгинцівської районної в місті ради №39 від 23.07.2017р. їй було відмовлено в призначенні соціальних виплат (пенсії) по причині скасування довідки внутрішньо-переміщених осіб. Позивач вважає, що підстави для скасування довідки внутрішньо-переміщених осіб відсутні, а рішення №39 від 23.07.2017р. прийнято з порушенням норм пенсійного законодавства, якими визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії серед яких відсутня така підстава як скасування довідки внутрішньо-переміщених осіб, і припинення виплати їй пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому позивач вважає такі дії відповідачів та прийняті ними рішення щодо припинення виплати їй пенсії необґрунтованими та безпідставними, просила суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 24.03.2017р., яким скасовано Довідку № від 16.10.2014р. про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасового окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; -визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішнього переміщеним особам при виконкомі Довгинцівської районної в місті ради № 39 від 28.03.2017 р. в частині відмови призначення ОСОБА_1 соціальних виплат (пенсії); - визнати дії Довгинцівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з припинення виплати позивачу пенсії незаконними та зобов`язати відновити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком з 01.04.2017 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р. у справі №0440/6715/18 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано розпорядження начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Довгинцівському районної у місті ради №140 від 24.03.2017р. «Про скасування дії довідки ОСОБА_1 » в частині скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 № від 16.10.2014 р. та внесення про це відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб; - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з припинення виплати ОСОБА_1 пенсії та зобов`язано відновити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком з 01.04.2017 р., та виплатити усі належні суми; в іншій частині позовних вимог відмовлено / а.с. 91-95/.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 15.01.2019р., подав апеляційну скаргу /а.с.105-109/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у цій справі всупереч діючого законодавства України, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 15.01.2019р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Матеріали адміністративної справи №0440/6715/18, з вищезазначеною апеляційною скаргою, надійшли до суду апеляційної інстанції 13.05.2019р. /а.с. 104/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019р. апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р. у справі №0440/6715/18 залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги /а.с. 122/.

У встановлений судом строк заявником апеляційної скарги зазначені у вищенаведеній ухвалі недоліки апеляційної скарги були усунуті /а.с.126-139/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019р. у справі №0440/6715/18 заявнику апеляційної скарги поновлено строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 15.01.2019р. у цій справі, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р. у справі №0440/6715/18 /а.с. 140/, та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження 03.07.2019р. /а.с. 141/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб повідомлено учасників справи / а.с. 142-151/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 , 1951 р.н., позивач у справі, є пенсіонером за віком, та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зазначені обставин підтверджуються наданою суду ксерокопією пенсійного посвідчення НОМЕР_1 / а.с. 20/, та не заперечувались учасниками справи під час її розгляду судом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1 , відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України № від 16.10.2040 р. / а.с. 21/, отримала статус внутрішньо переміщеної особи, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

22.06.2018р. позивач у справі звернулась до Довгинцівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо роз`яснення причин невиплати пенсії з квітня 2017р. та відновлення її виплати /а.с. 22/ на яку відповідач надав відповідь листом за вих. №Ш10910-18 від 18.07.2018р..

З наданої суду ксерокопії вищенаведеного листа / а.с. 23/ вбачається, що позивач на обліку в управлінні перебуває з 01.08.2014р. (згідно особистої заяви від 16.09.2014р.), як внутрішньо переміщена особа, рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконкомі Довгинцівської районної в місті ради № 39 від 28.03.2017р. позивачу було відмовлено в призначенні соціальних виплат (пенсії) по причині скасування довідки внутрішньо переміщених осіб (24.03.2017р. - день скасування довідки) з підстав, визначених пунктом 5 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», і за цих підстав виплату пенсії позивачу припинено з 01.04.2017р..

Також під час розгляду справи судом встановлено, що розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Довгинцівському районної у місті ради №140 від 24.03.2017р. скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 № від 16.10.2014 р. із внесенням про це відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, припинено ОСОБА_1 всі призначені соціальні виплати / а.с. 58/.

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного розпорядження / а.с. 58/ вбачається, що що 17.03.2017р. Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Довгинцівському районної у місті ради отримало інформацію, в виді списку СБУ, згідно якої, ОСОБА_1 22.06.2016р. здійснила перетин лінії розмежування і виїхала на непідконтрольну Україні територію, тому відповідачем зроблено висновок, про те, що відсутність ОСОБА_1 з 22.06.2016 року за фактичним місцем проживання більше ніж 60 днів поспіль дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, що є підставою для скасування її довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до з п. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб».

Також під час розгляду справи суду надано копію витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Довгинцівської районної в місті ради №39 від 28.03.2017 р. засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам / а.с. 59/, з якої вбачається, що на цьому засіданні через не підтвердженням місця фактичного проживання позивачу припинено виплату пенсії за віком з 24.03.2017 р. з правом поновлення виплати згідно діючого законодавства.

При цьому необхідно зазначити, що окремого рішення про припинення виплати позивачу пенсії за віком орган пенсійного фонду, за місцем пенсійного обліку позивача, не приймав, та відповідачами під час розгляду справи не було надано суду належних письмових доказів щодо вчинення ними дій спрямованих на ознайомлення позивача у справі з вищезазначеними рішеннями щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком.

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо припинення виплати їй пенсії з квітня 2017 р., позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 12 цього ж Закону передбачено, що , підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Пунктом 3 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 р., передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

За відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування, відповідно до п. 6 вищезазначеного Порядку, представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації. Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, відповідно до пункту 12 цього ж Порядку, припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, та наведені норми чинного законодавства, яке спрямовано на забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, колегія суддів враховуючи положення ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», які встановлюють право внутрішньо переміщених особи на користування тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні і забороняють їх дискримінацію при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами, та приймаючи до уваги положення ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якими громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, вважає, що розпорядження начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради №140 від 24.03.2017 р. підлягає скасуванню в частині скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 № від 16.10.2014 р. та внесення про це відомостей до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, оскільки під час прийняття рішення ( у вигляді розпорядження) у цій частині відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень , діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач у справі перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком / а.с. 20/, що з урахуванням положень ст. 46 Конституції України та Європейської соціальної хартії від 03.05.1996р, яка ратифікована Законом України від 14.09.2006р., дає можливість зробити висновок про те, що на право позивача на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, у тому числі підстави призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, а також підстави припинення їх надання визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон).

Аналіз положень ст. 4,5 Закону дає можливість зробити висновок про те, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення, при цьому що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону, і виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду, відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

При цьому необхідно зазначити, що вищенаведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає, та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу у справі виплату пенсії (соціальні виплати) за віком припинено з 01.04.2017р. з підстав відсутності за фактичним місцем проживання / а.с. 59/, але положеннями ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими встановлено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії (соціальних виплат), такої підстави для припинення виплати пенсії не передбачено, та відповідачами під час розгляду справи судом не було надано будь-яких посилань на існування у даному випадку встановлених законом підстав для припинення виплати пенсії позивачу.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Європейський суд з прав людини, у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014р., зробив висновок про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця поживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54).

У вищенаведених рішеннях судами при розв`язанні спору щодо права людини на отримання пенсії застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини, тому такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території, і у контексті справи, рішення у якій є предметом апеляційного перегляду, правовий зв`язок між державою і людиною, передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства, з урахуванням того, що свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Щодо посилань відповідачів під час розгляду цієї справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, про необхідність застосування до спірних відносин положень Закону України, постанов Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014р. «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та № 365 від 08.06.2016р. «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону, а преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» що саме цим Законом встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, держава вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні

Велика Палата Верховного Суду в межах апеляційного перегляду рішення у типовій зразковій справі №805/402/18-а, прийшла до висновку, що прийняття законодавцем цього Закону спрямоване на встановлення додаткових гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, до яких належить і позивач, а не на звуження обсягу їх прав, закріплених в інших законодавчих актах України, зокрема в частині першій статті 49 Закону «Про загальнообов`язкове державне страхування».

А Європейський суд з прав людини, у рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України», зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 02.10.2018 р. у справі №227/2524/17, скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є підставою для припинення виплати пенсії, передбаченою ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, та наведені норми чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у справі , колегія суддів враховуючи, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а припинення виплати пенсії позивачу відбулося без прийняття будь-якого відповідного рішення відповідачем, вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 є протиправними, оскільки є втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії, і під час розгляду справи судом відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження наявності рішення та законних підстав для припинення нарахування та виплати пенсії позивачу, що у свою чергу свідчить про те, що порушене відповідачем право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відновити нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 р. та виплатити усі належні суми, і заявлені позивачем у цій частині позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, гуртуються на законі, та підлягають задоволенню. Аналогічну правову позицію було висловлено Верховним Судом у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18 від 03 травня 2018 року (провадження №Пз/9901/20/18), залишеної без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року (провадження № 11-644асі18).

Щодо заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітету Довгинцівської районної у місті ради у формі протоколу №39 від 28.03.2017 р., колегія суддів враховуючи що цим рішенням лише припинено виплати всіх видів соціальних допомог позивачу, питання дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивачу не вирішувалось та дія такої довідки позивача не припинялась, тому ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог, а враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваного судового рішення, не встановлено, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції від 15.01.2019р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р. у справі №0440/6715/18- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано - 03.07.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко