Справа № 520/1913/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 р. Справа № 520/1913/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.04.19 по справі № 520/1913/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області №Ф-140530-17 від 30.11.2018р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач 23.02.2019 року отримав від ГУ ДФС у Харківській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 30 листопада 2018 року №Ф-140530-17, де станом на 31 жовтня 2018 року зазначена заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 6552,48 грн. Однак, позивач не погоджується з оскаржуваною вимогою про сплату боргу з тих підстав, що він з 1998 року є інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням інваліда війни серія НОМЕР_1 від 17.06.1998р. та звільнений від сплати за себе єдиного внеску.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №Ф-140530-17 від 30.11.2018р.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області без задоволення.

На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований 26.05.2006 року як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.38) та знаходиться на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 3 групи оподаткування, що підтверджується копією свідоцтва платника єдиного податку Серії НОМЕР_3 (а.с. 44).

ОСОБА_1 з 06.06.2006 року взятий на облік як платник єдиного внеску, що підтверджується копією свідоцтва платника єдиного податку Серія НОМЕР_4 (а.с.40)

Позивач є також особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Серія 10 ААБ № 167340 (а.с.11).

20 лютого 2014 року позивач повідомив заявою Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про наявність пільг по сплаті деяких зборів та платежів, про що свідчить штемпель про отримання вхідної кореспонденції на зазначеній заяві (а.с.46).

30.01.2019 року позивач подав на адресу відповідача податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, у якій було вказано самостійно визначену суму, на яку нараховується єдиний внесок та суму єдиного внеску у розмірі 13635,00 грн. (а.с.45).

Головне управління ДФС у Харківській області сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-140530-17 від 30.11.2018р., в якій зазначило, що станом на 31.10.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 6552,48 грн. (а.с.7).

Не погоджуючись з вимогою Головного управління ДФС у Харківській області №Ф-140530-17 від 30.11.2018р., позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (надалі - Закон №2464).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положеннями частини 4 статті 4 Закону №2464 передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, звільнення фізичної особи - підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов: по - перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.03.2018 у справі № 805/2195/17-а.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачу 01.04.2012 встановлено безтерміново другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААБ №167340 (а.с.11).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має статус особи з інвалідністю, звільнений від сплати єдиного внеску, договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладав, а тому сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з нього не стягується.

Доводи апелянта про те, що згідно даних Єдиного Реєстру Адвокатів України Холодов Л.Ю. обліковується у Раді адвокатів Харківської області, форма адвокатської діяльності - адвокатське об`єднання "Холодов і партнері", що підтверджує факт провадження незалежної професійної діяльності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач не перебуває на обліку у відповідача як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №Ф-140530-17 від 30.11.2018р.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 по справі № 520/1913/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Л.В. Любчич І.М. Ральченко