Справа № 500/1403/19
Суддя: Шульгач Микола Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1403/19

11 липня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді : Шульгача М.П.,

при секретарі: Музиці О. М.,

за участю:

представника відповідача та третьої особи: Синовецького І. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Збаразького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, суд,-

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Збаразького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, а саме:

1) Визнати протиправною відмову Збаразького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області у видачі ОСОБА_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503 -XII.

2) Зобов`язати Збаразький районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503 - XII.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.05.2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області з приводу видачі паспорта громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, на що отримав лист відповідача від 29.05.2019р., в якому зазначено про неможливість видачі паспорта громадянина України у формі книжечки посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Позивач в судове засідання не з`явилася, проте у позовній заяві просила справу слухати без її участі.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні.

Також зазначив, що відмова мотивована тим, що посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - «закон про ЄДДР»), відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Заслухавши пояснення представника відповідача та третьої особи, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, суд встановив.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

З досягненням ОСОБА_1 16 - ти річного віку її батьки неодноразово усно звертались до Збаразького районного сектору УДМС України в Тернопільській області за видачею паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки в силу релігійних переконань не дають згоди на отримання паспорта у формі пластикової картки типу ІD-1, однак вказані заяви у них відповідач не приймав.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року позов задоволено. Визнано дії Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільської області щодо не розгляду заяви від 14 листопада 2017 року неповнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та її законних представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про видачу ОСОБА_1 бланка паспорта у вигляді паспортної книжечки неправомірними.

Зобов`язано Збаразький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області розглянути заяву неповнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та її законних представникі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про видачу ОСОБА_1 бланка паспорта у вигляді паспортної книжечки.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року у справі №819/2190/17 - змінено. Доповнено абзац другий резолютивної частини рішення словами: «з прийняттям рішення по суті».

З метою належного виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року та постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року позивачка звернулася до Збаразького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області із заявою від 15.05.2019 року із проханням оформити та видати її паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503 - XII.

Відповідач листом від 29.05.2019р. № 6116-465/6116.1-19 відмовив її у видачі такого паспорта, посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - «закон про ЄДДР»), відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Крім того, відповідач вказує на те, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 року не зобов`язано Збаразький районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області видати її паспорт.

19 вересня 2018 року Великою Палатою Верховного суду у справі № Пз/9901/2/18 прийнято постанову яка набрала законної сили з дати її прийняття.

У своїх висновках Велика Палата Верховного суду у зразковій справі № Пз/9901/2/18 зазначає те, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі «GropperaAG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Таким чином суд вважає, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря, а тому позовні вимоги позивачів про визнання протиправними дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати Збаразький районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.

Таким чином поскільки дана справа є аналогічна зразковій справі № Пз/9901/2/18, а тому посилаючись на постанову Великої Палати Верховного суду від 19 вересня 2018 року у справі № Пз/9901/2/18, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Збаразького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області у видачі ОСОБА_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503 -XII.

Зобов`язати Збаразький районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503 - XII.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (бульвар Шевченка, 10, м. Тернопіль, ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 11 липня 2019 року.

Головуючий суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Шульгач М.П.