Справа № 0540/8066/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року справа №0540/8066/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

Сіваченка І.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Сенников А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Зеленов А.С.) від 28 грудня 2018 року у справі №0540/8066/18-а (повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року в м.Слов`янськ) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 22.05.2018 №1392 «Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість» визнання реєстрацію платника податку на додану вартість дійсною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 22.05.2018 №1392 «Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість» визнання реєстрацію платника податку на додану вартість дійсною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення від 22.05.2018 №1392 про анулювання реєстрації платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що спірне рішення ним було прийнято у відповідності до вимог п. п. "г" п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ, у зв`язку з неподанням позивачем протягом 12 послідовних податкових місяців податковому органу декларацій з ПДВ, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що повідомленням ДПІ за період з квітня 2017 року по липень 2017 року податкові декларації з податку на додану вартість направлені позивачу засобами поштового зв`язку (вхідні відповідно від 20.04.2017 року №5510/10; від 16.05.2017 року №6515/10; від 19.06.2010 року №17536/10; від 20.07.2017 року №20227/10; від 18.08.2017 року №21303/10). За період з серпня 2017 року по квітень 2018 року податкові декларації з податку на додану вартість надані до контролюючого органу на паперових носіях уповноваженою особою позивача. Оскільки, позивачем не дотримано п.48.3 ст. 48 ПК України щодо заповнення обов`язкових реквізитів податкових декларацій, контролюючим органом у терміни, передбачені п.49.11 ст. 49 ПК України складені письмові повідомлення про відмову у прийнятті звітності із зазначенням причин такої відмови.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є юридичною особою, включене до Єдиного реєстру підприємств та організацій України за номером 33109777, місцезнаходження підприємства: 83062, м. Донецьк, вулиця Клінічна, 6.8, перебуває на податковому обліку в Маріупольській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Північне відділення, Ленінський район м.Донецьк), згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань та зареєстроване платником податку на додану вартість 17 серпня 2004 року/а.с.7,8/.

14 січня 2016 року між позивачем та відповідачем укладений договір про визнання електронних документів №140120161, строком дії до закінчення дії посилених сертифікатів відкритих ключів/а.с.17-20/.

З березня 2017 року позивачу при подачі декларації з податку на додану вартість в електронному вигляді було відмовлено у її прийнятті з наступним формулюванням: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме . Можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів».

Листом ГУ ДФС у Донецькій області від 21.04.2017р. № 17011/8/05-66 повідомлено позивача, що стан Договору про надання електронних документів ТОВ «ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ» () - прийнятий.

Позивач неодноразово звертався до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про неможливість подання звітності в електронному вигляді /а.с. 117,118/.

З березня 2017 року податкові декларації подавались позивачем поштовим відправленням та через свого представника, що передбачено п.49 Податкового кодексу України, а саме:

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за березень 2017 року, підтверджується цінним листом з описом вкладення від 15.04.2017р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за квітень, 2017 року, що підтверджується цінним листом з описом вкладення від 11.05.17р, повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.05.2017р. та відстеженням пересилання поштових відправлень;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за травень 2017 року, що підтверджується цінним листом з описом вкладення від 10.06.2017 року та відстеженням пересилання поштових відправлень;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5,- за червень 2017 року, що підтверджується цінним листом з описом вкладення від 15.07.2017 р. та відстеженням пересилання поштових відправлень;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за липень 2017 року, що підтверджується квитанцією №004675 від 11.08.2017р. ФЕМ Експрес;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за серпень 2017 рок, нарочним через представника, прийнято 19.09.2017р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за вересень, 2017 року, нарочним через представника, прийнято 19.10.2017р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за жовтень 2017 року, нарочним через представника, прийнято 20.11.2017р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за листопад 2017 року - нарочним через представника, прийнято 19.12.2017р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за грудень 2017 року - нарочним через представника, прийнято 22.01.2018р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за січень 2018 року - нарочним через представника, прийнято 20.02.2018р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток; 2, додаток 5 - за лютий 2018 року - нарочним через представника, прийнято 20.03.2018р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за березень 2018 року - нарочним через представника, прийнято 20.04.2018р.;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5- за квітень 2018 року - нарочним через представника, прийнято 21.05.2018р. /а.с.21-113/.

16 липня 2018 року позивачем отримано рішення № 1392 від 22.05.2018р. Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість/а.с.115-116/.

В обґрунтування рішення зазначається, що комісією встановлено:

-платник протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, що підтверджено реєстром податкових декларацій за 12 послідовних податкових місяців від 22.05.2018 р. № 613/05-99-12-01-21;

-платник не подає декларації з податку на додану вартість протягом періоду з 01.05.2017р. до 30.04.2018р., з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій 0 грн.;

-розмір податкової заборгованості з податку на додану вартість на дату складання рішення 0 грн.

За висновком комісії перелічені документи є підставою, відповідно до п. п. "г" п. 184.1 ст.184 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, для анулювання реєстрації платника ПДВ у зв`язку з неподанням протягом 12 послідовних податкових місяців податковому органу декларацій з ПДВ, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Датою анулювання реєстрації є 22 травня 2018 року /а.с.115-116/.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Порядок анулювання реєстрації платника податку визначено статтею 184 Податкового кодексу України, згідно п.184.1 якої реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: г) особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Відповідно до п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно п.48.2 ст.48 Податкового кодексу України обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.48.7 ст.48 Кодексу податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Тобто, за приписами наведеної норми звітність не вважається податковою декларацією у разі, якщо складена з порушенням норм статті 48 Податкового кодексу України.

Пунктом 49.3 статті 93 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б)надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За приписами пункту 49.15 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв`язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, податкові декларації з ПДВ за період березень 2017р. - квітень 2018р. надсилались позивачем засобами поштового зв`язку в паперовій формі, які регулярно отримувались відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не приймалося окреме рішення про невизнання декларацій з податку на додану вартість за період з травня 2017 року по квітень 2018 року.

Під час апеляційного провадження відповідачем також не було надано доказів на підтвердження прийняття рішення щодо відмови у прийнятті податкових декларацій позивача за спірний період.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірність спірного рішення №1392 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 22.05.2015р.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі №0540/8066/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі №0540/8066/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 липня 2019 року.

Повне судове рішення складено 11 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 липня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко