Справа № 1.380.2019.002346
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.002346
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії у вигляді відмови Міністерства внутрішніх справ України вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом №15/2-1640 від 26.04.2019 призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 в сумі 352 400,00 грн;

- зобов`язати Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 18.06.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 в сумі 352400, 00 грн без вирахування раніше виплаченої суми та скерувати таке рішення до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для проведення виплати;

- зобов`язати Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 18.06.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 в сумі 352 400, 00 грн без вирахування раніше виплаченої суми.

У зв`язку з відсутністю головуючого судді на роботі (перебування у відпустці у період з 10.06.2019 по 07.07.2019), суд приймає рішення у цій справі в перший робочий день головуючого судді, а саме - 08.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з метою отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся до Головного управління внутрішніх справ України у Львівській області для призначення одноразової грошової допомоги та подав усі необхідні документи. Листом №15/2-3518 від 21.09. 2018 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги розглянуто та повернуто без прийняття рішення. Фірман ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки вважав таку відмову протиправною. Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ прийняти відповідне рішення. На виконання рішення суду відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, однак листом №15/2-1640 від 26.04.2019 відмовив у призначенні такої допомоги. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 21.05.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представником відповідача Міністерства внутрішніх справ України подано відзив на позовну заяву від 12.06.2019 (вх. № 20575), у якому зазначає, що позивачу первинно встановлена ІІІ група інвалідності у 2011 році, у 2018 році при повторному огляді ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності. Відтак, виплату одноразової грошової допомоги при повторних оглядах МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки. Оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, тому правових підстав для призначення позивачеві одноразової грошової допомоги відповідно до постанови № 850 від 21.10.2015 року - немає.

Головне управлінням Міністерства внутрішніх справ у Львівській області належним чином повідомлене про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У зазначений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав.

Позивачем 12.06.2019 подано пояснення на відзив Міністерства внутрішніх справ України (вх. № 20673).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив службу у органах внутрішніх справ.

Наказом № 11 ос від 13.01.2011 по особовому складу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області ОСОБА_3 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 -916514) звільнено у відставку за ст. 65 п. А (за віком згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України).

28.02.2011 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із участю в бойових діях при виконання службових обов`язків.

18.06.2018 при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із участю в бойових діях при виконання службових обов`язків.

З метою отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся до Головного управління внутрішніх справ України у Львівській області для призначення одноразової грошової допомоги.

Листом від 21.09.2018 року № 15/2-3518 Головне управління внутрішніх справ України у Львівській області повідомило позивача про те, що у Департаменті фінансово-облікової політики України розглянуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та повернуто без прийняття рішення через невідповідність вимогам п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 у зв`язку з тим, що після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України викладену у формі листа №15/2-3518 від 21 вересня 2018 року щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 у сумі 352400,00 грн. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 21 жовтня 2015 року №850. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі № 1340/4721/18 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11. 2018 у справі № 1340/4721/18 скасувано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України Про міліцію, постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21 жовтня 2015 № 850 та прийняти відповідне рішення. На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі № 1340/4721/18 Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 26.04.2019 №15/2-1640 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги , оскільки після первинного огляду МСЕК заявника пройшло більше 2 років, правових підстав для призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2 ї групи інвалідності відповідно до умов Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 немає так як право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК встановлено під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати первинного огляду.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України № 565-XII від 20.12.1990 Про міліцію, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 7 ст. 23 Закону України Про міліцію у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

02.07.2015 прийнято Закон України Про Національну поліцію № 580-VIII (набрав чинності 07.11.2015), згідно з п. 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України Про міліцію, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію, постановою Кабінету Міністрів України № 850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок № 850).

Відповідно до п.п. 2 п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності 1 групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності 2 групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності 3групи.

Згідно з п. 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до п. 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

28.02.2011 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із участю в бойових діях при виконання службових обов`язків.

18.06. 2018 при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із участю в бойових діях при виконання службових обов`язків.

Відмовляючи у призначені та виплаті такої допомоги відповідач керується лише положеннями п. 4 Порядку №850, якими передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відтак, відповідач вважає, що оскільки повторний огляд ОСОБА_6 із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності відбувся більш ніж через 2 роки після первинного огляду МСЕК, яким позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, ОСОБА_1 не має правових підстав для отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Однак, Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850.

Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п. 14 Порядку № 850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Суд наголошує, що підстави, з якої виходив відповідач, відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, вказана норма не містить.

Таким чином позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №808/1866/16 (провадження №К/9901/16183/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки 18.06.2018 при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із участю в бойових діях при виконання службових обов`язків, після 18.06.2018 у позивача виникли підстави, які згідно вимог Порядку №850 надають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, яка передбачена для ІІ групи - 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин 18.06.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становив 1762, 00 грн.

Відтак, за встановлення 2 групи інвалідності одноразова грошова допомога становить 352400 грн. (1762, 00 Х 200).

Виходячи з наведеного, дії у вигляді відмови Міністерства внутрішніх справ України вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом №15/2-1640 від 26.04.2019 призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 в сумі 352 400,00 грн є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України, прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області виплатити таку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Суд, з огляду на завдання адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, бере до уваги те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 13 Європейської конвенції з прав людини кожен, чиї права, свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 30.01.2003 у справі № 1-12/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Враховуючи обставини справи, належним способом захисту порушеного права позивача буде - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 18.06.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 в сумі 352 400, 00 грн без вирахування раніше виплаченої суми та скерувати таке рішення до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для проведення виплати.

Разом з цим позивачем заявлено вимогу про зобов`язння Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 №850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 18.06.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 в сумі 352400, 00 грн без вирахування раніше виплаченої суми.

Прете, суд зазначає, така вимога позивача є предчасною, оскільки станом на дату ухвалення судового рішення Міністерством внутрішніх справ України не прийняте рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату інвалідності 18.06.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 в сумі 352 400, 00 грн без вирахування раніше виплаченої суми та скерувати таке рішення до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для проведення виплати.

Також суд зазначає, що відповідно до Порядку № 850 Міністерством внутрішніх справ України повернуто документи керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 №850.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачами не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії у вигляді відмови Міністерства внутрішніх справ України вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом №15/2-1640 від 26 квітня 2019 року призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 в сумі 352 400,00 грн.

3. Зобов`язати Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 №850.

4. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 18.06.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 в сумі 352 400, 00 грн без вирахування раніше виплаченої суми та скерувати таке рішення до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області для проведення виплати.

5. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ від 21.10.2015 №850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 18.06.2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 в сумі 352 400, 00 грн без вирахування раніше виплаченої суми - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Костецький Н.В.