Справа № 1340/6265/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4299/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Карп`як О.О., час проголошення судового рішення 15 год 07 хв у м.Львові, дата складання повного тексту судового рішення 18 березня 2019 року) за адміністративним позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду, позивач) до Приватного підприємства «Охоронно-юридична фірма «Аутпост-3» (далі - ПП «Охоронно-юридична фірма «Аутпост-3», відповідач) про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 році відділення Фонду звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ПП «Охоронно-юридична фірма «Аутпост-3» суму заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць в сумі 159 645,68 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відділення Фонду подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що для підприємств, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого дня. Положення Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» №875-XII від 21.03.1991 (далі - Закон №875-XII) не містять жодних винятків для окремих суб`єктів господарювання. Незалежно від форм власності і господарювання, виду діяльності і галузевої належності, підприємства, які використовують найману працю та середньооблікова кількість працівників у яких дорівнює або більше 8 осіб, зобов`язані створювати та виділяти робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Прокопика І.А. , який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача Івашківа Л.В. , який заперечував проти її задоволення, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що основним видом діяльності ПП «Охоронно-юридична фірма «Аутпост-3» є надання послуг, пов`язаних з охороною власності та громадян, що підтверджується копією ліцензії серії АД №032289 від 19.06.2012.

ПП «Охоронно-юридична фірма «Аутпост-3» було складено звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік форми №10-ПІ, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу фактично становила 72 особи за рік, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до вимог законодавства встановлена інвалідність становила 0, чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, встановленого ст.19 Закону №875-XII - 0.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2016 рік, відповідачу визначено суму коштів за три незайнятих місця особами з інвалідністю місце у розмірі 57 429,18 грн.

У зв`язку з несплатою у встановлені строки адміністративно-господарської санкції за період з 18.04.2017 по 17.12.2018 підприємству було нараховано пеню у розмірі 20 951,68 грн.

З копії звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік форми №10-ПІ вбачається, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу підприємства становила 48 осіб, кількість інвалідів - 0 осіб.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2017 рік, відповідачу визначено суму коштів за три незайнятих місця особами з інвалідністю у розмірі 70 887,50 грн.

У зв`язку з несплатою у встановленні строки адміністративно-господарської санкції за період з 17.04.2018 по 17.12.2018 підприємству було нараховано пеню у розмірі 10 377,32 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що основним видом діяльності підприємства є надання послуг, пов`язаних з охороною власності та громадян. При цьому, в контексті положень ч.6 ст.11 Закону України «Про охоронну діяльність» №4616-VI від 22.03.2012 (далі - Закон - №4616-VI), кількість працівників на підприємстві, не задіяних у виконанні заходів охорони є меншим від нормативу, встановленого Законом №875-XII.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 19 Закону №875-XII передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини другої вказаної статті Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого Законом, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунку кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно ч.1 ст.20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Разом з тим, умови залучення громадян до охоронної діяльності визначені статтею 11 Закону №4616-VI.

Згідно п.4 ч.1 ст.11 Закону №4616-VI, персоналом охорони можуть бути дієздатні громадяни України, які досягли 18-річного віку, пройшли відповідне навчання або професійну підготовку, уклали трудовий договір із суб`єктом господарювання та подали документи, що вони не мають обмежень за станом здоров`я для виконання функціональних обов`язків.

Відповідні обмеження щодо створення кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів суб`єктом охоронної діяльності закріплені у ч.6 ст.11 вказаного Закону, відповідно до якої працевлаштування інвалідів здійснюється суб`єктом охоронної діяльності згідно з чинним законодавством виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони.

Як убачається з копії штатних розписів за 2016 за 2017 роки, кількість працівників, які не задіяні у виконанні заходів охорони складає 7 осіб, що є меншим від нормативу, визначеного Законом №875-XII (8-25 осіб).

Таким чином, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях у ПП «Охоронно-юридична фірма «Аутпост-3» складає 0 осіб, оскільки кількість працівників, які не задіяні у виконанні заходів охорони складає 7 осіб, що є меншим від мінімальної чисельності працюючих, встановленого ч.1 ст.20 Закону №875-XII.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність порушень у сфері господарювання з боку відповідача як підстави для застосування до нього адміністративно-господарської санкцій.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що у спірних правовідносинах належить застосовувати спеціальну норму, якою є стаття 19 Закону №875-XII.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що за загальним правилом, встановленим Законом №875-XII, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів обраховується від середньооблікової чисельності штатних працівників.

Проте, у вказаному законі відсутнє регулювання порядку обчислення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів для підприємств-суб`єктів охоронної діяльності.

Натомість, особливості працевлаштування інвалідів, що здійснюється суб`єктом охоронної діяльності чітко врегульовані частиною шостою статті 11 Закону №4616-VI, диспозиція якої та висновки стосовно конкретних обставин по справі описані вище.

Крім того, у абзаці п`ятому пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України вказано, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Це означає, що при прийнятті норми Закону №4616-VI, що міститься у ч.6 ст.11, згідно з якою працевлаштування інвалідів суб`єктом охоронної діяльності здійснюється виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони, існуючі одно предметні норми законів необхідно було привести у відповідність до нових норм, зокрема, шляхом скасування норм, які суперечать новому закону.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18.09.2018 по справі №818/466/16), від 02.04.2019 по справі №808/1547/16.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин положення Закону №4616-VI.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків, а тому відсутні підстави для його скасування.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року по справі №1340/6265/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 10.07.2019.