Справа № 200/5893/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 р. Справа№200/5893/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (далі - відповідач, управління) про визнання протиправними дії щодо не нарахування та не виплати недоотриманої допомоги на дитину одинокім матеріям, зобов`язання поновити з 01 березня 2015 року нарахування допомоги одинокій матері на дитину та здійснити нарахування та виплату недоотриманої допомоги на дитину одинокій матері з 01 березня 2015 року. Також позивач просив суд допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради як внутрішньо переміщена особа та отримувач допомоги на дітей одинокім матерям. З березня 2015 року відповідач припинив виплату соціальної допомоги без пояснення своїх дій.

Позивач вважає такі дії протиправними та такими, що порушують конституційні права.

Ухвалою суду від 22 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

03 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що допомога на дитину одинокій матері призначається відповідно до положень Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». З 01 січня 2016 року у відповідності до внесених змін до Закону України «Про державну допомогу сім`ями з дітьми» допомога на дітей одинокім матерям призначається на кожний наступний шестимісячний термін за умови подання особисто заявником нової заяви та декларації про доходи та майновий стан усіх членів сім`ї. У період з 01 січня 2016 року по 18 червня 2018 року такої заяви не було подано позивачем до жодного управління соціального захисту населення. У період з 01 листопада 2014 року по 31 січня 2015 року позивач отримувала допомогу на дітей одинокім матерям у м. Тернівка Дніпропетровської області. 18 червня 2018 року позивач звернулась до Управління із заявою про призначення допомоги на дітей одинокім матерям. Рішенням Управління позивачу була призначена така допомога з 01 червня 2018 року по 30 червня 2018 року та з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року. З 01 грудня 2018 року позивач не зверталась до управління із заявою про призначення допомоги на дітей одинокім матерям.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , громадянка України ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ), внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 30 жовтня 2017 року № .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилась донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що позивач перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Тернівської міської ради та отримувала допомогу на дітей одинокім матерям. Вказана допомога виплачена по 31 січня 2015 року, що підтверджується листом управління соціального захисту населення Тернівської міської ради № 1545 від 27 червня 2018 року.(а.с 44)

Згідно листа Управління соціального захисту населення Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області позивач перебувала на обліку в управлінні, однак допомога на дітей одинокім матеріям їй не призначалась та не виплачувалась.(а.с.42)

18 червня 2018 року позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради із заявою про призначення на дітей одинокім матерям та надала необхідні документи. (а.с.34-35)

Рішенням Управління від 21 вересня 2018 року позивачу була призначена допомога на дітей одинокім матерям з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року. (а.с. 43)

Позивач вважає дії управління щодо невиплати допомоги на дітей одинокім матерям з 01 березня 2015 року протиправними тому звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одним з видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога на дітей одинокім матерям.

Згідно зі ст. 18-1 вказаного закону право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, яка (який) не одержує на них пенсію в разі втрати годувальника, соціальну пенсію або державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».

Вказана норма кореспондується із п. 33 Порядку - 1751.

Вимогами ст. 18-3 названого Закону визначено розмір допомоги на дітей одиноким матерям.

Згідно з вимогами ст. 18-4 Закону № 2811-XII виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини. У разі припинення дії обставин, передбачених частиною другою цієї статті, виплата допомоги поновлюється за письмовою заявою отримувача допомоги до органу, який призначає допомогу, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинилася дія зазначених обставин.

Припинення або призупинення виплати допомоги здійснюється на підставі відомостей про обставини, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, з місяця, що настає за місяцем, в якому було виявлено зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Відповідно до вимог абз. 1 п. 36 Порядку № 1751 допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно.

Водночас, Законом України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» згідно з якими допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Тобто, порівняльний аналіз редакцій частини першої статті 18-3 Закону № 2811-ХІІ дає підстави дійти висновку про те, що з 01.01.2016р. законодавством не передбачено мінімального розміру допомоги на дітей одиноким матерям і такий розмір вираховується як різниця між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, тобто, розмір допомоги напряму залежить від середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Разом з цим, як встановлено судом та підтверджено наявними матеріалами справи у період з 01 січня 2016 року по 18 червня 2018 року та з 01 грудня 2018 року позивач не зверталась до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради із заявами щодо призначення допомоги на дітей одинокім матерям та не надвала необхідних для такого призначення документів.

А отже враховуючи, що позивач не зверталася до відповідача та не надала відповідних документів (зокрема, довідки про доходи, декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги), тому їй правомірно у період з 01 січня 2016 року по 18 червня 2018 року не здійснювалася виплата зазначеної допомоги, і лише після її звернення від 18 червня 2018 Управлінням було призначено допомогу на дітей одиноким матерям на період з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року.

Суд також звертає увагу, що з 01 грудня 2018 року позивач також не зверталась до управління із відповідною заявою про призначення допомоги на дитину одинокій матері, хоча станом на 18 червня 2018 року (дата подання попередньої заяви про призначення допомоги на дітей одинокім матерям) позивачу було достеменно відомо про порядок та термін, протягом якого виплачується допомога на дітей одинокій матері (протягом шести календарних місяців).

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки позивачу призначена допомога на дітей одинокім матерям ще у листопаді 2014 року, що підтверджується твердженнями відповідача у відзиві на позовну заяву, тобто, до набрання чинності змін, які внесені Законом № 911, вимоги абз.2 п.36 Порядку № 1751 не розповсюджуються на позивача до 01 січня 2016 року.

Як вбачається з листа Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради № 1545 від 27 червня 2018 року допомога на дітей одинокім матерям виплачена по 31 січня 2015 року.

Як вже було зазначено раніше відповідно до положень Порядку №1751 Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення волі отримувача допомоги за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) зупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини.

Матеріали справи не містять відповідного рішення про припинення виплати допомоги на дитину одинокій матері з підстав визначених порядком № 1751, а тому посилання відповідача на невиплату за період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року допомоги на дітей одинокім матерям у зв`язку з ненаданням позивачем заяви про поновлення виплати вказаної допомоги судом не приймаються.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що відповідачем не було надано до суду довідку про розмір нарахованої та фактично виплаченої соціальної допомоги позивачу з березня 2015 року, а тому суд виходить з того, що допомога на дітей одинокім матерям у період з березня 2015 року по 31 грудня 2015 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Разом з цим, згідно положень ч.2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що виплату на дітей одинокім матерям було припинено з лютого 2015 року, а не з березня 2015 року як зазначає позивач, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу допомогу на дітей одинокім матерям за період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. до ухвалення судового рішення.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір у розмірі 384,20 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України та у розмірі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (місцезнаходження: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Б.Горбатова, 57, ) щодо невиплати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) допомоги на дитину одинокій матері за період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (місцезнаходження: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Б.Горбатова, 57, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) допомогу на дитину одинокій матері за період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (місцезнаходження: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Б.Горбатова, 57, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 21 червня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко