Справа № 9901/931/18
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2019-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 9901/931/18

Провадження № 11-311заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Князєва В. С.,

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Погребняк С. П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року (судді Білоус О. В., Бевзенко В. М., Данилевич Н. А., Желтобрюх І. Л., Шарапа В. М.) у справі № 9901/931/18 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія) про визнання протиправним і скасування рішення та

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до КДКП, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 24 жовтня 2018 року № 473дп-18 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1 та закриття дисциплінарного провадження щодо начальника Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 » в частині притягнення прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що КДКПприйняла оскаржуване рішення за відсутності належних доказів, без урахування наданих ним пояснень, висновків члена Комісіївід 05 жовтня 2018 року № 11/2/4-1350дс-231дп-18 і Прокуратури Харківської області від 19 вересня 2018 року про результати службового розслідування щодо відсутності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та виключно на підставі:

- пояснень скаржника ОСОБА_6 , який, перебуваючи в статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000551 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 Кримінального кодексу України (далі - КК України), має упереджене та неприязне ставлення як до позивача, який був процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженні, так і до інших працівників правоохоронних органів;

- незрозумілого змісту та достовірності вибіркової роздруківки листування, яке нібито відбувалося між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у програмі «Viber», у якій немає вимог про отримання позивачем будь-якої вигоди або вчинення ним погроз;

- звукозапису розмов між ОСОБА_6 та нібито позивачем, який Комісією під час прийняття оскаржуваного рішення взагалі не досліджувався.

Позивач вказав, що спілкування з ОСОБА_6 відбувалося в рамках чинного законодавства як в частині процесуального керівництва у кримінальному провадженні, так і в частині звичайних розмов щодо купівлі дров. Спілкування з питання купівлі дров відбулося з ОСОБА_6 лише через те, що останній займав посаду юриста у Державному підприємстві «Харківська лісова науково-дослідна станція» (далі - ДП «Харківська ЛНДС») та цю розмову розпочав сам ОСОБА_6 Жодного зв`язку чи впливу на кримінальне провадження № 0000551 розмова щодо дров не мала, під час цієї розмови він жодним чином не зловживав посадовими обов`язками чи повноваженнями прокурора і виступав лише як громадянин України.

На думку позивача, враховані при прийнятті рішення про його звільнення обставини як такі, що свідчать про порушення присяги та дискредитують представника прокуратури, не дають підстав вважати, що позивач порушив професійну етику та правила поведінки працівника прокуратури.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовив.

Не погодившись із цим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція). Зокрема, у рішенні не встановлено, в чому саме полягала протиправна поведінка позивача, як така поведінка суперечить професійній етиці та поведінці працівника прокуратури, а також яким чином подібна поведінка порочить звання прокурора, може викликати сумніви в його об`єктивності, неупередженості та незалежності. Також суд першої інстанції на порушення принципу офіційного з`ясування обставин справи не вжив заходів щодо перевірки матеріалів переписки позивача з ОСОБА_6 та звукозапису розмов між ОСОБА_6 та нібито позивачем.

На думку скаржника, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позивача щодо пропуску Комісією строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності та не встановив конкретної дати вчинення проступку, що фактично унеможливлює обчислення строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. До того ж суд першої інстанції не взяв до уваги відомості про особу позивача як працівника прокуратури, не врахував його послужний список, заходи заохочення, характеристику з місця роботи та не проаналізував інформацію про вжиття заходів дисциплінарної відповідальності у попередні періоди, не встановив ступінь вини позивача та чітких наслідків вчиненого ним дисциплінарного проступку, не надав жодної оцінки тяжкості вчиненого проступку, не проаналізував матеріали дисциплінарного провадження, внаслідок чого порушив вимоги Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) щодо обставин і фактів, які мають обов`язково аналізуватися при притягненні прокурора до дисциплінарної відповідальності.

На підставі викладеного скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

07 травня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від КДКП надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. На думку відповідача, посилання ОСОБА_1 на відсутність у його діях факту дисциплінарного проступку та відсутність доказів вчинення ним дисциплінарного проступку є безпідставними, оскільки в оскаржуваному судовому рішенні чітко зазначено, що прокурор ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок - вступив у позаслужбові стосунки з ОСОБА_6 шляхом переписки, зустрічей та розмов з останнім, що є порушенням вимог Закону № 1697-VII та Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс професійної етики). На думку Комісії, твердження скаржника щодо спливу строку притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставними, оскільки скоєне ним правопорушення має характер триваючого. Переписка позивача з ОСОБА_6 тривала з 29 вересня по 10 жовтня 2017 року, а з 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці тривалістю 21 календарний день, тому строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності спливає 01 листопада 2018 року, а Комісія прийняла оскаржуване рішення 24 жовтня 2018 року, тобто в межах строку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

КДКП також зазначила, що відповідно до чинного законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє їй на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення залежно від скоєного прокурором дисциплінарного проступку.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник підтрималиапеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник відповідача просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані на противагу їм аргументи, заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення цієї скарги.

Суд першої інстанції встановив, що наказом прокурора Харківської області від 14 квітня 2016 року № 692к ОСОБА_1 призначений на посаду прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області. 20 березня 2013 року позивач прийняв Присягу працівника прокуратури, а з Кодексом професійної етики ознайомлений 06 червня 2017 року.

06 серпня 2018 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_6 про вчинення, зокрема, прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

У заяві скаржник указав, що прокурор ОСОБА_1 вимагав у нього отримання неправомірної вигоди та здійснював розголошення відомостей досудового розслідування, погодив підозру, яка ухвалою Дергачівського районного суду від 10 листопада 2017 року визнана необґрунтованою, приймав участь у розбійному нападі на скаржника.

Розглянувши вказану дисциплінарну скаргу, Комісія дійшла висновку, що в діях прокурора ОСОБА_1 наявні ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII з огляду на таке.

Згідно з дисциплінарною скаргою прокурор ОСОБА_1 вимагав отримання неправомірної вигоди та здійснював розголошення відомостей досудового розслідування з метою отримання неправомірної вигоди.

Так, відповідно до матеріалів листування у програмі «Viber» та згідно з записами розмов ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_1 останній вимагав отримання дров для свого тестя, вів переговори про проведення слідчих та розшукових дій, з метою отримання неправомірної вигоди інформував ОСОБА_6 про хід досудового розслідування, в якому ОСОБА_6 ще не був стороною кримінального провадження. Всі ці дії були направлені на те, щоб отримати неправомірну вигоду від ОСОБА_6 та у наданні доступу до лісових запасів державного лісозаготівельного підприємства, де працює останній. Згідно із звукозаписом розмови від 06 жовтня 2017 року вказаного прокурора цікавило питання отримання дров та вручення співробітниками поліції письмового повідомлення про підозру, наданні інформації про вказані слідчі дії з метою подальшого отримання неправомірної вигоди та неправомірних переваг.

Відповідно до висновку службового розслідування додатково опитаний ОСОБА_6 повідомив, що з прокурором ОСОБА_1 знайомий, особистих неприязних стосунків між ними немає. Вказав на те, що прокурор ОСОБА_1 неодноразово попереджав його про проведення з ним слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000551, інформував про його перебіг. Крім цього, ОСОБА_1 особисто передавав ОСОБА_6 копії процесуальних документів, відеоматеріалів - відеозапису з реєстратора потерпілого ОСОБА_11 та копії протоколів допиту двох свідків (понятих при огляді місця події), при цьому вказані факти мали місце ще до набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного. Також у своїх поясненнях ОСОБА_6 підтвердив факт звернення до нього прокурора ОСОБА_1 з приводу безоплатного отримання дров для свого знайомого в ДП «Харківська ЛНДС». Разом з тим ОСОБА_6 пояснив прокурору ОСОБА_1, що це неможливо і дрова можна придбати лише офіційно.

На підтвердження своєї позиції скаржник долучив до дисциплінарної скарги роздруківки листування з ОСОБА_1 у програмі «Viber», відповідно до яких останній інформує ОСОБА_6 про те, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000551 саме для того, щоб контролювати його хід та мати доступ до матеріалів провадження, а також вказує на те, що вже передав ОСОБА_6 окремі докази (відеозаписи), наявні в матеріалах провадження.

Комісією встановлено, що телефон абонента, з яким здійснено листування у програмі «Viber», належить прокурору ОСОБА_1

Крім того, скаржник до дисциплінарної скарги додав флешносій із записами телефонних розмов між ним та нібито ОСОБА_1 Відповідно до вказаних записів ОСОБА_1 обіцяє передати ОСОБА_6 відеозаписи з місця події з реєстратора потерпілого ОСОБА_11, що міститься в матеріалах кримінального провадження № 0000551. Також відповідно до вищевказаних записів телефонних розмов ОСОБА_1 попередив ОСОБА_6 про те, що останнього викликають до Дергачівського відділу поліції для вручення повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 не заперечив факт спілкування з ОСОБА_6 , оскільки останній часто приїздив до Дергачівської місцевої прокуратури, де, між іншим, звертався і до ОСОБА_1, разом з тим вони тісно ніколи не спілкувалися. У серпні - вересні 2017 року ОСОБА_1 телефонував до Дергачівського лісництва з приводу придбання дров для опалення, де йому сказали звернутися до юриста ДП «Харківська ЛНДС» ОСОБА_6 До ОСОБА_1 звернувся знайомий з проханням дізнатися про вартість і строки доставки дров для його родича. ОСОБА_1 пояснив, що дійсно телефонував ОСОБА_6 з приводу офіційного придбання дров і останній повідомив про ціну та доставку дров. Наскільки відомо ОСОБА_1, люди, які просили його дізнатися про дрова, поїхали в офіс Дергачівського лісництва, де їм виписали офіційну квитанцію, яку вони оплатили та отримали дрова.

Також ОСОБА_1 пояснив, що до оголошення підозри ОСОБА_6 він не інформував його про хід досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000551. Будь-яких доказів та відеозаписів у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 не передавав.

ОСОБА_1 підтвердив факт спілкування з ОСОБА_6 , зокрема, за допомогою програми «Viber». Проте це листування в його телефоні відсутнє і він не може стверджувати, що повідомлення, наявні в роздруківці, доданій до скарги, дійсно мали місце.

Зазначене пояснення Комісія оцінила критично, зокрема як намагання прокурора уникнути відповідальності. При цьому врахувала, що факт позаслужбових стосунків прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні - ОСОБА_1 із фігурантом цього провадження - підтверджено.

Згідно з висновком службового розслідування за матеріалами дисциплінарної скарги ОСОБА_6 та встановлених обставин 11 вересня 2018 року за вказаними вище фактами до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001057 внесено відповідні відомості за частиною першою статті 365 КК України.

При цьому Комісія установила, що вина прокурора ОСОБА_1 у вчиненні вказаного злочину не доведена обвинувальним вироком суду, а тому при наданні оцінки обставинам дисциплінарного провадження діяла в рамках установленої Законом компетенції, а саме надавала оцінку тільки фактам, які можуть свідчити про наявність або відсутність у діях прокурора складу дисциплінарного проступку та ступінь його вини.

З урахуванням вказаних обставин Комісія 24 жовтня 2018 року прийняла оскаржуване рішення в частині притягнення прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

На підставі вказаного рішення КДКП наказом Прокуратури Харківської області від 06 листопада 2018 року № 2087к звільнено прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності і непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII).

Не погодившись із правомірністю рішення Комісії від 24 жовтня 2018 року № 473дп-18, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду керувався тим, що Комісія правильно встановила наявність підстав для притягнення прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VIІ, оскільки його позаслужбові стосунки з ОСОБА_6 суперечать нормам цього Закону і Кодексу професійної етики.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, Комісія врахувала характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими ці висновки суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора врегульовано Законом № 1697-VII.

На підставі частини першої статті 44 вказаного Закону дисциплінарне провадження здійснюється КДКП.

Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Ця процедура передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.

Частинами четвертою та десятою статті 46 Закону № 1697-VII визначено, що після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки. Член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Комісії. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно. Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Комісія.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону № 1697-VII).

Як убачається з матеріалів дисциплінарного провадження № 11/2/4-1350дс-231дп-18, листом від 11 жовтня 2018 року № 11/2/1-10742вих-18 Комісія повідомила позивача про дату, час та місце засідання, на якому здійснюватиметься розгляд складеного висновку. У вказаному листі позивачу роз`яснено надані йому права як учаснику дисциплінарного провадження. Разом із цим листом на адресу позивача направлено копію дисциплінарної скарги на 7 арк. та висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора на 16 арк.

Позивач не прибув на засідання КДКП, у надісланій до Комісії заяві підтвердив обізнаність про проведення засідання Комісії та надав згоду на розгляд висновку за його відсутності. За цих обставин Комісією прийнято рішення про можливість розгляду висновку за відсутності прокурора.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що визначальним у вирішенні цього спору є встановлення обставин щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Частиною першою статті 49 Закону № 1697-VII передбачено, що на прокурора можуть бути накладені такі види дисциплінарних стягнень: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.

Відповідно до частини третьої статті 48 указаного Закону при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Як убачається з матеріалів дисциплінарного провадження, до КДКП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_6 про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі пунктів 1, 3, 5-9 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

У висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора від 05 жовтня 2017 року № 11/2/4-1350дс-231дп-18, складеному членом КДКП Шемчуком В. В. за результатами перевірки обставин, повідомлених у зазначеній дисциплінарній скарзі, зазначено, що вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку не підтверджено «поза всяким розумним сумнівом», та запропоновано закрити дисциплінарне провадження щодо вказаного прокурора.

Дослідивши зібрані в ході дисциплінарного провадження матеріали, КДКП дійшла висновку про наявність підстав для накладення дисциплінарного стягнення на прокурора ОСОБА_1

Комісія встановила, що прокурор ОСОБА_1 допустив протиправні позаслужбові стосунки з ОСОБА_6 , який є фігурантом кримінального провадження № 0000551, у тому числі на користь приватних інтересів третіх осіб, чим порушив вимоги Закону № 1697-VII та Кодексу професійної етики. Вчинення прокурором дисциплінарного проступку підтверджується: висновком службового розслідування; поясненнями ОСОБА_6 ; поясненнями прокурора ОСОБА_1; матеріалами, доданими до дисциплінарної скарги, та іншими відомостями.

Зокрема, на підтвердження своєї позиції ОСОБА_6 долучив до дисциплінарної скарги роздруківки листування з ОСОБА_1 у програмі «Viber», відповідно до яких останній інформував ОСОБА_6 про те, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000551 саме для того, щоб контролювати його хід та мати доступ до матеріалів провадження, а також вказував на те, що вже передав ОСОБА_6 окремі докази (відеозаписи), наявні в матеріалах провадження.

При цьому оглядом у засіданні мобільного телефону ОСОБА_6 Комісія встановила, що телефон абонента, з яким здійснено листування у програмі « Viber », належить прокурору ОСОБА_1

Не з`явившись на засідання Комісії, ОСОБА_1 самостійно позбавив себе можливості надати пояснення з приводу встановлених у засіданні КДКП обставин.

У зв`язку із цим Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Статтями 19, 21 Кодексу професійної етики визначено, що прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.

Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними правами і обов`язками прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.

Відповідно до пункту 2 Порядку організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 13 квітня 2017 року № 111 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України16 травня 2017 року за № 623/30491), протиправні позаслужбові стосунки - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 підтвердив ведення ним переписки у програмі «Viber» з ОСОБА_6 з приводу процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000551, у якому позивач був процесуальним керівником, а також щодо можливості придбання дров для його знайомого.

Таким чином, зазначені правові положення у сукупності з установленими обставинами свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а отже, і наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів прокуратури.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону № 1697-VII рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Разом з тим Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності дотримано. Оскільки переписка ОСОБА_1 з ОСОБА_6 тривала з 29 вересня по 10 жовтня 2017 року, а наказом прокурора Харківської області від 23 липня 2018 року № 1357к позивачу надавалась частина щорічної відпустки з 01 серпня 2018 року тривалістю 21 календарний день, то строк притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності почав свій перебіг з 11 жовтня 2017 року та сплинув 01 листопада 2018 року.

Отже, доводи позивача про порушення строку притягнення його до дисциплінарної відповідальності не можна вважати обґрунтованими, оскільки Комісія прийняла оскаржуване рішення 24 жовтня 2018 року, тобто в межах указаного строку.

Суд першої інстанції правильно встановив, що при прийнятті оскаржуваного рішення КДКП врахувала характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Крім того, Комісія відповідно до чинного законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє цьому органу на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення залежно від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до нього обране КДКП дисциплінарне стягнення, а тому доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відомості про особу позивача як працівника прокуратури, не врахував його послужний список, заходи заохочення, характеристику з місця роботи та не проаналізував інформацію про вжиття заходів дисциплінарної відповідальності у попередні періоди, не встановив ступінь вини позивача та чітких наслідків вчиненого ним дисциплінарного проступку, не надав жодної оцінки тяжкості вчиненого проступку, не проаналізував матеріали дисциплінарного провадження, внаслідок чого порушив вимоги Закону № 1697-VII щодо обставин і фактів, які мають обов`язково аналізуватися при притягненні прокурора до дисциплінарної відповідальності, є безпідставними.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що рішення КДКП про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури прийняте у спосіб, на підставі та в межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Князєв

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Ю. Л. Власов В. В. Пророк

М. І. Гриців Л. І. Рогач

В. І. Данішевська О. М. Ситнік

Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська