Справа № 509/1162/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 509/1162/19
Головуючий в 1 інстанції: Кочко В.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 квітня 2019 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 4896/20500/18 від 26.09.2018 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 59304,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач не знав про складання відносно нього протоколу про порушення митних правил, вчинення будь-яких процесуальних дій по справі та прийняття митним органом оскаржуваного рішення. Позивач зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що протокол про порушення митних правил № 4896/320500/2018 та безпосередньо постанова були складені за відсутністю позивача, що, на думку позивача, є підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил. Позивач вказує, що митним органом в діях позивача не доведена об`єктивна сторона інкримінованого йому правопорушення, оскільки неправдивих відомостей та подання документів безпосередньо позивачем не здійснювалось. Позивач зазначає, накладення адміністративного стягнення 26.09.2018 р. поза межами шестимісячного строку з моменту подання митної декларації та відповідного пакету документів є підставою для висновку про протиправність спірної постанови та її скасування.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 квітня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що громадянин України ОСОБА_1 через декларанта (митного брокера) ПП "Логістикброк", громадянина ОСОБА_2 , під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу (товару) марки «ОРЕL», модель: «INSIGNIA SPORTS TOURER SW», номер кузова НОМЕР_1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UА205090/2017/061138 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 19 768 гривень 25 копійок, тобто заявив в митній декларації типу ІМ40ДЕ №UА205090/2017/061138 від 19.12.2017 року неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості. Апелянт вказує, що позивач викликався до Волинської митниці ДФС лист від 17.08.2018 року №ФОП-10887/20/03-70-20-02 для надання відповідних пояснень та вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил, який направлявся позивачу (за адресою: АДРЕСА_1 ). Однак, громадянин України ОСОБА_1 на Волинську митницю ДФС не з`явився, будь-яких заяв від вказаного громадянина на адресу Волинської митниці ДФС не надходило. Відповідно до Ч.1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил. По даному факту посадовою особою Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил від 30.08.2018 року №4896/20500/18 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Розгляд справи було призначено на 26 вересня 2018 року з 10.00 год. до 12.00 год., за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, Волинська митниця ДФС. Копію протоколу від 30.08.2018 року у справі про порушення митних правил №4896/20500/18 було направлено позивачу листом від 30.08.2018 року вих. №ФОП-11377/20/03-70-20-02, (за адресою: АДРЕСА_1 ) та яка вказана позивачем і в адміністративному позові. Вищезазначена адреса ( АДРЕСА_1) також вказана у МД ІМ 40 ДЕ №UА205090/2017/061138 від 19.12.2017 року під час митного оформлення транспортного засобу «ОРЕL», модель: «INSIGNIA SPORTS TOURER SW», номер кузова НОМЕР_1 . Апелянт звертає увагу, що Волинською митницею ДФС позивачу надсилались листи про необхідність надання пояснень, необхідність прибуття для вирішення питання щодо складання протоколу про ПМП, розгляд справи про порушення митних правил, проте, позивач проігнорував наведені вище листи та на Волинську митницю ДФС не з`явився жодного разу. Разом з тим, примірник постанови у справі про порушення митних правил №4896/20500/18 від 26.09.2018 року було направлено гр. ОСОБА_1 також за адресою ( АДРЕСА_1 ), супровідним листом від 27.09.2018 року №ФОП-13205/20/03-70-20-03. Таким чином, на думку апелянта, така поведінка гр. ОСОБА_1 не може засвідчувати добросовісність у користуванні наданими йому процесуальними правами та вказує на намагання уникнути відповідальності за порушення митних правил.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що митне оформлення легкового автомобіля "OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER SW", номер НОМЕР_2 , здійснене 19.12.2017 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Логістикброк" ОСОБА_2 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2017/061138.

Згідно рахунку-фактури від 15.12.2017 року № 2017-02793 вартість транспортного засобу становить 6000 євро, його продавцем виступала компанія UAB "Gelgotos Transportas", отримувачем - ОСОБА_1

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 210412,49 гривень було нараховано та сплачено 92566,19 гривень митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 27.06.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER SW", номер кузова НОМЕР_3 .

06.08.2018 року документи литовських митних органів від ДФС України надійшли Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

17.08.2018 року Волинською митницею ДФС на адресу позивача було надіслано повідомлення про необхідність явки на митницю для надання пояснень і вирішення питання запровадження протоколу про порушення митних правил.

30.08.2018 року посадовою особою Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил за ознаками ст.485 МК України, в якому одночасно зазначив про його розгляд Волинською митницею ДФС 26.09.2018 року в селі Римачі Любомльського району Волинської області.

Згідно із листом митниці від 30.08.2018 року примірник протоколу надіслано на адресу позивача з одночасним повідомленням про час і місце його розгляду, що аналогічні протоколу.

26.09.2018 року посадова особа Волинської митниці ДФС за відсутності позивача виніс постанову, якою останнього визнав винним у вчиненні передбаченого ст.485 МК Україниправопорушення і наклав стягнення в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 59 304,75 гривень.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена з порушенням права позивача на участь в розгляді протоколу, що відповідно до п.4 ч.1 ст.531 МК України є безумовною підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статею 485 МК України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Вказана стаття Митного кодексу України передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органів доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що зазначеною статтею передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини. В даному випадку конкретна мета, як обов`язкова ознака складу правопорушення - є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу (ч.1 ст.51 Митного кодексу України).

У відповідності до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість визначені ч. 2 ст. 53 МК України.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч.1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно до ст. 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Статтею 489 Митного кодексу України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України (ч.1 ст. 495 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно з ч.1 ст. 522 Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Відповідно до ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів.

Також в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні відомості, коли постанова вручена (надіслана) ОСОБА_1 .

Таким чином, системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень, а саме розгляд адміністративної справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, однак лише у випадку, якщо є дані про своєчасне сповіщення про місце, час та дату її розгляду і від неї не надійшло клопотання про перенесення справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач не був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, доказів того, що відповідач застосовував можливі міри сповістити позивача про розгляд матеріалів справ про порушення митних правил щодо нього, до суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов