Справа № 263/4460/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року справа №263/4460/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2019 року у справі № 263/4460/19 (головуючий у 1 інстанції суддя Кулик С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови відповідача № 219 від 13 лютого 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП в частині встановлення розміру штрафу та визначення мінімального розміру штрафу 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.) (а.с. 1-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2019 року позов задоволено частково. Постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 219 від 13 лютого 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП скасовано та справу надіслано до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради на новий розгляд (а.с. 45).

Не погодившись із судовим рішенням, Адміністративна комісія виконавчого комітету Маріупольської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2019 року у справі № 263/4460/19 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що спірна постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відсутність складу здійснення правопорушення не доведена.

Зазначив, що підставою для винесення спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення позивачем рішення Маріупольської міської ради № 7/32-2864 від 25 червня 2018 року, яким чітко передбачено заборону роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 22-ої години вечора до 08-ої години ранку.

Зазначено, що позивача своєчасно та в рамках діючого законодавство повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про його до адміністративної відповідальності.

При цьому, позивач був обізнаний щодо наявності протоколу про адміністративне правопорушення, однак жодних дій щодо з`ясування коли він буде розглядатись адміністративною комісією не зробив.

Зазначив, що комісією вжиті необхідні заходи щодо забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги докази, надані відповідачем, що є порушенням норм процесуального права (а.с. 47-53).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

10 липня 2019 року від представника позивача до канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу разом із заявою про розгляд сап рви за відсутністю позивача та представника.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 03 лютого 2019 року посадовою особою Управління патрульної поліції в Донецькій області складено протокол № 322938 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який 03 лютого 2019 року приблизно о 03 год. 54 хвл., перебуваючи на своєму робочому місці у магазині «Еталон» за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лютнева, буд. 42, здійснив продаж алкогольного напою коньяк «Старий Кахеті», ємністю 0,5л, вмістом спирту 40,0 % вартістю 83 грн. 53 коп. покупцеві невідомому хлопцю, що є порушенням ч. 2 ст. 156 КУпАП та рішення Маріупольської міської ради № 7/32-2864 від 25 червня 2018 року (а.с. 27).

Матеріали справи про адміністративне правопорушення були направлені до адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради для розгляду та прийняття рішення згідно чинного законодавства.

Адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради 13 лютого 2019 року на підставі протоколу № 322938 від 03 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності, керуючись статтею 218 КУпАП прийнято постанову № 219, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.(а.с. 8, 25).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено норми діючого законодавства в частині належного повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, відтак постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасована, а справу направлено до відповідача на новий розгляд.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 268 цього Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до Положення про адміністративну комісію, підставою для розгляду Адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою, іншими особами відповідно до Кодексу.

Як вбачається з протоколу,позивач відмовився від ознайомлення з ним та вчинення підпису а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надіслання йому копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа може розглядатися лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи дійсно наявні докази направлення повістки, рекомендованим листом з повідомленням (реєстр поштових відправлень) (а.с. 33-35), однак суд апеляційної інстанції вважає такий доказ своєчасного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи незмістовним, оскільки він датований 08 лютого 2019 року (спірна постанова прийнята 13 лютого 2019 року), при цьому доказів отримання позивачем повістки суду не надано.

Враховуючи положення ч.1 ст. 268 КУпАП відповідач не мав законних підстав для розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю беззаперечних доказів своєчасного сповіщення позивача про розгляд такої справи.

Твердження апелянта щодо обізнаності позивача про наявність протоколу про адміністративне правопорушення та бездіяльності в частині самостійного з`ясування дати, часу та місця розгляду справи не нівелюють обов`язку відповідача щодо дотримання вимог діючого законодавства щодо своєчасного сповіщення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті спірної постанови та накладенні штрафу, не впевнився в тому, що позивач належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду адміністративної справи, позбавив його права надати пояснення, не врахував пом`якшуючі обставини, відсутність притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері торгівлі, відсутність судимостей, його матеріальний стан, сумлінне каяття чи навпаки невинуватість та відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно до статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивач у позовній заяві стверджував, що про притягнення його до адміністративної відповідальності йому стало відомо лише 10 серпня 2018 р. під час отримання постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення штрафу в примусовому порядку. Апелянтом зазначені обставини в суді не спростовані.

Оскільки в суді не доведено факту сповіщення позивача про розгляд відповідачем матеріалів щодо скоєння адміністративного правопорушення, що позбавило останнього можливості реалізувати надані йому права, які передбачені ст.. 268 КУпАП, що на думку апеляційного суду не має форму незначних процедурних порушень, а є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог направлення справи на новий розгляд до відповідача.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року у справах № 405/7568/16-а та від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає це достатнім захистом прав обох сторін по справі в розумінні принципу рівності перед законом та пропорційності.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2019 року у справі № 263/4460/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 10 липня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова