Справа № 215/4776/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2019 року м. Дніпросправа № 215/4776/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року (головуючий суддя Сліпець Н.Є.) про повернення позовної заяви в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни

про визнання протиправною бездіяльності та притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни (далі Відповідач), в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, яка виявилася у в не підкорені конституційним принципам і не забезпеченні гарантій ст.ст.33, 46, 48 Конституції України та притягти до адміністративної відповідальності згідно п.1 ч.1 ст.20 КАС України (а.с. 1).

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною, притягнення до відповідальності було передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с. 4-6).

25.10.2018 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановського Р.А. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху (а.с. 10-11).

18.02.2019 року розпорядженням в.о. керівника апарату суду було призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів адміністративної справи №215/4776/18 (а.с. 40).

20.02.2019 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. було прийнято матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 у справі №215/4776/18 до свого провадження, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.42-43).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року по справі №215/4776/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та притягнення до адміністративної відповідальності - повернуто позивачу (а.с. 46).

Позивач ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 50).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу відповідно до територіальної підсудності для розгляду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належне отримання позивачем копії ухвали суду від 20.02.2019 року про залишення позовної заяви без руху, оскільки у рекомендованому повідомленні про вручення, яке повернулось на адресу суду разом із поштовим відправленням у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відсутні відомості про відмову позивача в отриманні поштового відправлення або про відсутність останнього за адресою місця проживання. Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

18 червня 2019 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Відповідача про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування ухвали суду, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який належним чином повідомлений про залишення його позовної заяви без руху, у визначений судом термін недоліки позовної заяви не усунув, що є підставою для повернення позовної заяви згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.ч. 1.-4 ст. 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, законодавством регламентовано вимоги до позовної заяви та право позивача усунути її недоліки в разі залишення позову без руху в межах строку, встановленого судом у відповідній ухвалі.

З матеріалів справи встановлено, що 20.02.2019 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. було прийнято матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 у справі №215/4776/18 до свого провадження, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до канцелярії суду:

1) позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви:

- відомостей щодо ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та засобів зв`язку відповідача;

- відомостей про наявність або відсутність у позивача офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти;

- викладення вимог щодо предмету спору із наведенням їх обґрунтування та зазначенням доказів, що підтверджують відповідні обставини, згідно ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (та надати їх копії для суду та для направлення відповідача у справі);

- змісту позовних вимог із зазначенням належного способу захисту прав позивача у відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України;

2) примірників позовної заяви у новій редакції у відповідності до кількості учасників справи;

3) належним чином завірених доказів на підтвердження фактичних обставин справи в обґрунтування позовних вимог, звернених до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни із копіями таких доказів для направлення відповідачу (а.с.42-43).

Вищезазначену ухвалу суду про залишення позову без руху від 20.02.2019 року направлено на адресу позивача, яка вказана у позовній заяві, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, проте 26.03.2019 року конверт зі штрих-кодовим ідентифікатором №570 повернувся на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 45).

Порядок вручення процесуальних ухвал суду визначено статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, пунктом 4 частини 6 вказаної статті визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Водночас, нормами КАС України не передбачено такої підстави вважати врученим судове рішення, як повернення конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

При цьому, колегія суддів вважає неможливим застосування за аналогією, у даному випадку, норми ч. 11 ст. 126 КАС України, якою регламентовано порядок вручення судової повістки, а не судового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.01.2019 року по справі № 803/1756/17, щодо необхідності дослідження причин повернення рекомендованого повідомлення про вручення судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивач не мав практичної можливості усунути недоліки його позовної заяви у строки, встановлені судом першої інстанції, тобто протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху, оскільки копія такої ухвали не була отримана останнім.

Крім того, колегія суддів, також, враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Белет проти Франції», відповідно до яких стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За даних обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про повернення позовної заяви у цій справі та порушено норми процесуального права, тому ухвала суду першої інстанції від 11 квітня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року в адміністративній справі №215/4776/18 скасувати.

Справу №215/4776/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та притягнення до адміністративної відповідальності - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанова складена 08 липня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов