Справа № 520/3194/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 червня 2019 р. № 520/3194/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ділбаряна А.А.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_17, відповідача - ОСОБА_1 , свідка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області , в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК4015/1161/АВ/П/МГ-ФС, згідно якої накладено штраф за порушення абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗПП України в сумі 208650,00 грн.;

- визнати протиправними та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК4015/1161/АВ/П/ТД-ФС, згідно якої накладено штраф за порушення абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗПП України в сумі 125190,00 грн.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у цій справі.

Протокольною ухвалою суду від 27.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проведення відповідачем інспекційного відвідування є неправомірним, а рішення, прийняті за його результатами - незаконними, оскільки інспекційне відвідування було проведено на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.12.2018 у справі № 641/9560/18, під час проведення якого інспектор праці вийшов за межі питань, які підлягали вивченню відповідно до ухвали суду. Крім того, на виконання припису, який було складено на підставі акту інспекційного відвідування позивача, який використовує найману працю, позивач направив до Головного управління Держпраці у Харківській області повідомлення про його виконання в частині нарахування та виплати найманим працівникам позивача індексації. Проте, незважаючи на вказане повідомлення, ФОП ОСОБА_3 було притягнуто до відповідальності та накладено штраф. Також позивач заперечує перебування його та ОСОБА_2 у трудових відносинах.

Відповідач щодо заявлених позовних вимог заперечував та в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зазначив, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 здійснено згідно з вимогами Закону України від 05.04.2007 № 877-ІV "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877) та ПКМУ № 295, на підставі наказу про проведення заходу державного контролю та направлення на проведення інспекційного відвідування. За результатами проведення інспекційного відвідування встановлено порушення ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України "Про оплату праці", а саме - не оформлено трудового договору з працівником та не проведено індексацію заробітної плати чотирьом працівникам за листопад-грудень 2018 року, складено акт та припис, у зв`язку з чим винесено постанови про накладення штрафу відносно позивача.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому представник позивача спростовував позицію представника відповідача, викладену у відзиві на позов, та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача не погодився з доводами представника позивача, викладеними у відповіді на відзив на надав заперечення, в яких просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Представники позивача, фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Головного управління Держпраці у Харківській області Петріченко М.А. - в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, виходить з таких підстав та мотивів.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу начальника Головного управління Держрпраці в Харківські області № 01.01-07/15 від 04.01.2019 та направлення на проведення перевірки № 01.01-94/02.02/42 від 04.01.2019 призначено проведення інспекційного відвідування посадовими особами Головного управління Держпраці в Харківській області фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 . Підставою для здійснення державного контролю вказана ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.12.2018 у справі № 641/9560/18 (а.с. 114-115).

Згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.12.2018 у справі № 641/9560/18 надано дозвіл старшому слідчому Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Томенко Н.С. та прокурору Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 Горському І.Ю. за участю співробітників Головного управління Держпраці у Харківській області на проведення обшуку в нежитлових приміщеннях першого поверху за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 , з метою відшукання та вилучення документів щодо використання праці найманих працівників без їх офіційного працевлаштування (трудові крижки, заяви про працевлаштування, функціональні обов`язки, табеля обліку робочого часу, копії документів працівників, чернетки щодо обліку виконаних робіт, виплати заробітної плати, журнали інструктажів з техніки безпеки тощо); документів, що свідчать про виробництво відповідної продукції та надання відповідних функцій ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 з використанням праці найманих працівників (договори з контрагентами, документи щодо постачання сировини та подальше відвантаження виготовленої продукції, акти виконаних робіт, договори оренди приміщень тощо); технічних пристроїв (персональних комп`ютерів, планшетів, телефонів, флеш-носіїв, жорстких дисків, у тому числі тих, які використовуються для зберігання даних, камер відеоспостереження, іншого устаткування, пристосованого для вказаних цілей). Строк дії ухвали становить один місяць з дня її винесення. (а.с.85-88)

Посадовими особами Головного управління Держпраці в Харківській області в період з 04.01.2019 по 09.01.2019 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 щодо додержання вимог законодавства про працю, за результатами якого складено акт № ХК4015/1161/НД/АВ від 09.01.2019.

Згідно акту № ХК4015/1161/НД/АВ від 09.01.2019 під час інспекційного відвідування встановлено порушення, зокрема:

- ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України "Про оплату праці" - чотирьом працівникам за листопад-грудень 2018 року не проведено індексацію заробітної плати;

- ч. 1 ст. 24 КЗпП України, ст. 21 КЗпП України - один працівник був допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (а.с.44-59)

На підставі встановлених в акті перевірки порушень норм трудового законодавства відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень № ХК4015/1161/НД/АВ/П від 09.01.2019, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_3 усунути порушення, які зазначені в акті перевірки № ХК4015/1161/НД/АВ від 09.01.2019.(а.с.60-64)

16.01.2019 ФОП ОСОБА_3 надав начальнику Головного управління Держпраці у Харківській області заперечення на акт інспекційного відвідування № ХК4015/1161/НД/АВ від 09.01.2019, в яких просив скасувати акт і припис, притягнути до відповідальності посадових осіб Держпраці, оскільки їх дії під час інспекційного відвідування були незаконними.

18.01.2019 Головним управлінням Держпраці у Харківській області було направлено відповідь на заперечення №27/773/02.02-12/628, згідно з якою дії посадових осіб Держпраці під час інспекційного відвідування визнано законними, акт і припис залишені без змін.(а.с. 72-79)

30.01.2019 ФОП ОСОБА_3 направив до Головного управління Держпраці у Харківській області повідомлення про виконання припису № ХК4015/1161/НД/АВ/П від 09.01.2019 щодо нарахування та виплати індексації заробітної плати. (а.с.80-82)

На підставі акту інспекційного відвідування № ХК4015/1161/НД/АВ від 09.01.2019 на ФОП ОСОБА_3 накладено штрафи за порушення вимог законодавства про працю:

- постановою заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК4015/1161/НД/АВ/П/МГ-ФС від 01.02.2019 у розмірі 166920,00 грн (а.с.37-37),

- постановою заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК4015/1161/НД/АВ/П/ТД-ФС від 01.02.2019 у розмірі 125190,00 грн (а.с.40-43).

При наданні оцінки спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спосіб та підстави (як складові елементи механізм, порядку, процедури) реалізації владними суб`єктами повноважень контролю у сфері господарської діяльності визначені, насамперед, приписами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", статтею 1 якого передбачено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Отже, за правовою суттю, природою та призначенням інспекційні відвідування органів Державної служби України з охорони праці належать до кола заходів державного нагляду (контролю).

Відтак, підстави інспекційних відвідувань мають узгоджуватись з положеннями ст.ст. 5 і 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а у разі виникнення правових колізій - перевага (пріоритет) у застосуванні має віддаватись саме переліченим нормам матеріального права.

Тому, суперечність у підставах призначення інспекційних відвідувань між ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (затверджено постановою КМУ від 26.04.2017 №295; далі за текстом - Порядок №295) має вирішуватись на користь закону як правового акту вищої юридичної сили.

При цьому, в силу ч.2 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

У свою чергу за приписами ч.4 ст. 2, ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Таким чином, за відсутності відповідного закону, котрий присвячений питанням здійснення контролю у сфері державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення слід керуватись саме приписами ч.1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Згідно з названою нормою закону рішення суду не є підставою для призначення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Окремо суд зазначає, що рішення суду по кримінальній справі про надання органу досудового розслідування дозволу на проведення обшуку із залученням працівника відповідного територіального органу Державної служби України з охорони праці означає лише те, що така особа набуває повноважень на участь у слідчій дії у якості спеціаліста у порядку ст. 71 Кримінального процесуального кодексу України, але не створює окремої підстави для реалізації органом управління власного контрольного повноваження.

З цього питання суд зазначає, що згідно з п.4 ст. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням суду про порушення законодавства про працю.

Водночас із цим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодного рішення суду, яке б надавало підстави для проведення заходу позапланового державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування.

Наведене засвідчує, що отримавши рішення суду - Ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.12.2018 у справі № 641/9560/18, суб`єкт владних повноважень вдався до власного та помилкового тлумачення змісту цього судового акту, кваліфікувавши це рішення як дозвіл на проведення інспекційного відвідування, хоча насправді судовий акт стосувався виключно дозволу на проведення обшуку як слідчої дії в рамках певного кримінального провадження № 0002350 від 07.09.2018.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що інспекційне відвідування посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області ФОП ОСОБА_3 у період з 04.01.2019 по 09.01.2019 було проведено без додержання законних на те підстав.

Крім того, додатково суд зазначає, що при розгляді даної справи суд враховує мотиви прийняття рішення Шостим апеляційним адміністративним судом про визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування"", викладені у постанові від 14.05.2019 по справі № 826/8917/17, а саме: «Акти Кабінету Міністрів України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» 11 вересня 2003 року № 1160-IV (далі - Закон № 1160-IV). Відповідно до преамбули Закону № 1160-IV цей Закон визначає правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.».

Отже, судом в ході розгляду цієї справи встановлено, що інспекційне відвідування проведене без наявності достатніх підстав, отже його призначення та проведення не є правомірними.

Одночасно, суд враховує висновки колегії суддів Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суд від 05 квітня 2019 року по справі №810/2712/17 про те, що «Позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.»

Відповідно до ч. 4 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки відповідачем фактично було проведено інспекційне відвідування з порушенням процедури його призначення, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є скасування постанов, прийнятих за результатами такого інспекційного відвідування.

При цьому суд вважає за необхідне також надати правову оцінку підстав їх прийняття.

Так, підставою для винесення спірних Постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами слугували висновки Головного управління Держпраці у Харківській області, викладені в акті № ХК4015/1161/НД/АВ від 09.01.2019 про порушення:

- ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України "Про оплату праці" - чотирьом працівникам за листопад-грудень 2018 року не проведено індексацію заробітної плати;

- ч. 1 ст. 24 КЗпП України, ст. 21 КЗпП України один працівник був допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (а.с.44-59)

Щодо порушення позивачем ч. 1 ст. 24 КЗпП України, ст. 21 КЗпП України у вигляді допуску працівника без належного оформлення, судом встановлені такі обставини.

16.10.2018, до Слобідського ВП ППП в Харківській області надійшла ухвала слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова Боговського Д.Є., стосовно внесення до ЄРДР скарги ОСОБА_2 стосовно грубого порушення законодавства про працю.

17.10.2018 вказану Ухвалу було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002384 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що заявник ОСОБА_2 , протягом тривалого часу, а саме чотирьох місяців (з листопада 2017 року по лютий 2018 року) працював у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , офіс, склад та робоче місце якого розташовано на території Слобідського району, за адресою: АДРЕСА_2, діючи всупереч вимогам статей 2, 48 Кодексу законів про працю України, статей 8, 24, 27 Закону № 1058-17, офіційно трудові правовідносини з ОСОБА_2 , не оформлювались, зокрема, не було укладено трудовий договір та не було зроблено відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_2 , тобто ФО-П не проводилось сплати страхових внесків та не надавалось звіту до податкових органів, чим допущено грубе порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено ст. 172 КК України, тобто протягом листопада 2017 року - лютого 2018 року, фактично чотири місяці ОСОБА_2 працював у ФОП ОСОБА_3., без офіційного працевлаштування в посаді менеджера по роботі з салонами краси, розташованими в Харківської області, та отримував заробітну платню у сумі 2600- 2800 грн один раз на місяць особисто від ФОП ОСОБА_3.

ОСОБА_2 під час допиту як потерпілий в рамках кримінального провадження зазначив, що в офісі ФОП ОСОБА_3. працює приблизно 16 осіб, це 4-5 менеджерів, приблизно 7 працівників складу, бухгалтер - теща ОСОБА_3 , та особисто він з жінкою ОСОБА_18 . Також у ОСОБА_3. маються власні магазини з назвою «French Professional Cosmetics» за адресами: - пр.Гагаріна, 174Е, в будівлі фітнес центру «Феромон»; - Полтавський Шлях, 148/2, в ТЦ "АRGО", пр. Тракторобудівників, 59/56, в -ТРК «Україна»; - пр. Московський, 293, в ТЦ «Авангард». На сьогоднішній момент борг ОСОБА_3 складає 30000 гривень, які він відмовляється виплачувати ОСОБА_2

Під час допиту в якості свідка в судовому засіданні 24.06.2019 ОСОБА_2 зазначив, що з боку позивача йому були висунуті вимоги в березні 2018 року щодо сплати коштів за пробні зразки товару, які, за твердженням позивача, були повернуті ОСОБА_2 з ознаками використання. Однак, свідок зазначив, що він не повинен оплачувати вартість відповідних зразків, оскільки вони саме надаються з метою пробного використання потенційними клієнтами.

Отже, в своїх показах ОСОБА_2 зазначив про обставини пред`явлення йому вимог про виплату грошових коштів з боку позивача, про що не зазначав при допиті в якості потерпілого 18.10.2018. Крім того, звернення з заявою до правоохоронних органів свідком відбулося після того, як він дізнався про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ФОП ОСОБА_3 до нього у Московському районному суді м.Харкова.

Судом встановлено, що в ході кримінального провадження № 002384 були проведені обшуки за адресами здійснення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 .

Так, в ході проведення обшуків встановлено, що між ФО-П ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір, що відповідає ознакам договору комісії, визначеним в главі 69 Цивільного Кодексу України, який укладено у формі накладної на переміщення із додатком та розпискою комісіонера. Вивченням наданої копії договору встановлено, що ОСОБА_2 (комісіонер) зобов`язався розповсюджувати одержану ним за накладної та розпискою продукцію, право власності на яку належить ФО-П ОСОБА_3 та реалізовувати її за ціною не нижчою від ціни, що прописана в додатку накладної.

Ст.ст. 1011-1012 Цивільного Кодексу України передбачено укладання договору комісії, де одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Договір укладається з визначенням строку чи без визначення строку. Істотною умовою даного договору є обов`язок комісіонера продати або купити майно.

Тобто, 27.11.2017, ОСОБА_2 , прийняв на себе зобов`язання серед іншого на продаж: товару, що належав ОСОБА_3 , та зобов`язався повернути одержаний ним товар, або грошові кошти в розмірі, вказаному у накладній, за умови відсутності будь-якої позиції в натурі, не пізніше 30 днів з дня написання розписки. Однак, ОСОБА_2 , порушив даний договір та не повернув ані одержаний ним товар, ані грошові кошти за його продаж, в результаті чого, відносно нього 21.06.2018 подано до суду позов про стягнення грошових коштів ОСОБА_3 . На даний час даний позов знаходиться на розгляді в Московському районному суді м.Харкова. Копії підтверджуючих даний факт документів надані ФО-П ОСОБА_3 та знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

На підставі вищезазначеного у постанові від 31.01.2019 про закриття кримінального провадження №0002384 зроблено висновок, що трудових відносин між ФО-П ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не було, що унеможливлю факт несплати заробітної плати зі сторони ФО-П ОСОБА_3 ОСОБА_2 . (а.с. 152-153)

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 постанова від 31.01.2019 про закриття кримінального провадження №0002384 ним на час розгляду справи не оскаржена. Отже, на момент розгляду цієї справи вказана постанова про закриття кримінального провадження є чинною та набрала законної сили.

Як встановлено з показів свідка, ОСОБА_2 , в його обов`язки входила реалізація товарів (професійних косметичних засобів) фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , які він отримував від останнього в офісі за адресою: АДРЕСА_2 3, шляхом відвідування салонів краси, розташованих у Харківській області.

Свідок пояснив, що пересувався по Харківській області на автомобілі, який перебував у нього на праві користування, та не належав позивачу.

Як пояснив в ході судового розгляду справи представник відповідача, єдиною підставою для висновків про порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 24 та ч. 1 ст. 21 КЗпП України є пояснення ОСОБА_2 , які були надані ОСОБА_2 та відображені в протоколі допиту потерпілого від 18.10.2018 (а.с.119-120), будь-яких документальних підтверджень фактичної наявності трудових правовідносин між позивачем та ОСОБА_2 в ході інспекційного відвідування встановлено не було.

Як вбачається з документів, які були долучені до відзиву, вони містять інформацію про чотирьох працівників, яким нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, серед яких відсутній ОСОБА_2 (а.с.123-124)

Одночасно суд враховує висновки колегії суддів Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суд від 02 квітня 2019 року по справі №808/434/16 про те, що: «Як встановлено судами попередніх інстанції всі рішення та вимоги відповідача прийнято на підставі того, що позивачем виплачено дохід ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин. Висновки податкового органу щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на письмових поясненнях зазначених осіб, однак суми, вказані в акті не підтверджені, фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом зобов`язань позивачу по податку на доходи фізичних осіб, військового збору та сум єдиного внеску. Суди зазначили, що пояснення зазначених осіб фактично містять інформацію про вчинення позивачем певних дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як грубе порушення законодавства України про працю. Проте допустимих доказів вчинення роботодавцем відносно працівників порушення законодавства про працю податковим органом суду не надано.»

З огляду на зазначене, наявні у відповідача на момент прийняття спірної постанови докази не є достатніми.

На підставі викладеного, з урахуванням протиправності призначеного відповідачем інспекційного відвідування, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК4015/1161/АВ/П/ТД-ФС згідно якої накладено штраф за порушення абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗПП України в сумі 125190,00 грн.

Щодо порушення позивачем ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України "Про оплату праці", що виразилося у тому, що чотирьом працівникам за листопад-грудень 2018 року не проведено індексацію заробітної плати, судом встановлено таке.

Фактичною підставою для її прийняття було ненарахування індексації заробітної плати за листопад-грудень 2018 року працівникам позивача: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

Як зазначено в акті № ХК4015/1161/НД/АВ від 09.01.2019 та Постанові про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК4015/1161/АВ/П/МГ-ФС, під час проведення інспекційного відвідування проведено донарахування індексації заробітної плати за листопад - грудень 2018 року. Виплату вищезазначеним працівникам проведено згідно з відомістю розподілу виплат від 09.01.2019 №190108СТ604025. Відомості донарахування та виплати індексації додаються до акту.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Отже, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» прямо передбачає, що у разі усунення порушень у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Як зазначено вище, індексація була нарахована та виплачена працівникам позивача ще під час проведення інспекційного відвідування.

Посилання представника відповідача на те, що його дії узгоджуються з підзаконними нормативно-правовими актами, суд не приймає до уваги з огляду на таке.

Суд зазначає, що юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України (254к/96-ВР).

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року N 17-рп (v017p710-02) (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України (254к/96-ВР) визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України (254к/96-ВР).

Так, відповідно до частини третьої статті 106 Конституції України (254к/96-ВР) Президент на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України (254к/96-ВР) Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, незастосування відповідачем приписів нормативно-правового акту вищої юридичної сили - Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є необґрунтованим, до призвело до помилкового притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірні Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК4015/1161/АВ/П/МГ-ФС та № ХК4015/1161/АВ/П/ТД-ФС винесені не у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, через що підлягають скасуванню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розподіл судових витрат в частині сплаченого судового збору здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК4015/1161/АВ/П/МГ-ФС згідно якої накладено штраф за порушення абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗПП України в сумі 208650,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК4015/1161/АВ/П/ТД-ФС згідно якої накладено штраф за порушення абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗПП України в сумі 125190,00 грн.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у розмірі 3338,40 грн (три тисячі триста тридцять вісім гривень 40 копійок).

Призначити розгляд клопотання про розподіл судових витрат в частині витрат на правову допомогу у відкритому судовому засіданні на 12:00 годину 04.07.2019.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 липня 2019 року.

Суддя Білова О.В.