Справа № 160/1827/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2019 року Справа № 160/1827/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправною бездіяльності Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі - УПФУ у Дніпропетровській області, відповідач) щодо неповідомлення позивача, після подання нею заяви про призначення пенсії за віком, про необхідність надання додаткових документів на підтвердження стажу роботи;
- зобов`язання відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію за період з 10 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням стажу роботи за період з 11 лютого 1981 року по 22 листопада 1989 року.
01.03.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України. (а.с.14)
27.03.2019 року позивачем надано уточнений адміністративний позов. (а.с.16-35).
Ухвалою суду від 28.03.2019р. справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
22.03.2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначивши, що позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.12.2018 року на підставі поданих уточнюючих документів та період з 10.08.2018 по 30.11.2018 року не може враховуватись, оскільки додаткові документи подано пізніше трьох місяців з дати звернення за призначенням пенсії.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не враховано період роботи з 11.02.1981 по 22.11.1989 роки (загальна середня школа №98), оскільки запис в трудову книжку внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок.
Для підтвердження стажу роботи за вказаний період позивачем надано довідки №381 та №382 від 28.11.2018 року та копії наказів.
На підставі заяви позивача від 29.11.2018 року, розпорядженням від 01.12.2018 року проведено перерахунок пенсії з більшого страхового стажу періоду роботи.
26.12.2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за період з 10.08.2018 по 30.11.2018 року.
Не погодившись з діями відповідача щодо перерахунку пенсії без урахування періоду з 10.08.2018 по 30.11.2018 року, позивач звернулась з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист. Це право гарантується загальнообов`язковим соціальним страхуванням.
Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України «Про пенсійне забезпечення».
Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Пунктом 4.1 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналіз зазначених правових норм дозволяє прийти до висновку, що обов`язок щодо проставлення печатки при звільненні працівника та внесення достовірної інформації у належний спосіб покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу вказаних вище положень Порядку №637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії за період з 10.08.2018 по 30.11.2018 року посилається на порушення п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (далі - Порядок), затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 року №22-1, що додані необхідні документи до заяви про призначення пенсії подано пізніше трьох місяців.
Суд вважає, твердження відповідача необґрунтованим, оскільки відповідно до п.1.7 Порядку, відповідний запис в заяві про призначення пенсії відповідачем не зроблено та доказів письмового повідомлення заявника про те, які документи необхідно подати додатково, до матеріалів справи не надано.
Таким чином, відповідачем при перерахунку пенсії протиправно не враховано стаж роботи позивача з 10.08.2018 по 30.11.2018 року, згідно записів у трудовій книжці.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Керуючись ст.ст. 9, 139, 241-246, 260-263, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо неповідомлення ОСОБА_1 , після подання заяви про призначення пенсії за віком, про необхідність подання додаткових документів на підтвердження стажу роботи.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за період з 10.08.2018 по 30.11.2018 року з урахуванням стажу роботи за період з 11.02.1981 по 22.11.1989 роки.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова