Справа № 160/1992/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1992/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В. ,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі №160/1992/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іженерні Світлотехнічні Технології» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської міської митниці ДФС, в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС від 31.01.2019 року № UA100000/2019/000012/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100030/2019/00050.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначив, що з метою митного оформлення товару, придбаного за умовами договору поставки №09.07.18 від 09.07.2018 року позивач подав до Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA100030/2019/396522 від 30.01.2019 року (вантажна митна декларація №UA100030/2019/396631 від 31.01.2019), долучивши документи, які передбачені митним законодавством.

Рішенням від 31.01.2019 року №UA100000/2019/000012/2 відповідачем відмовлено позивачу у здійсненні митного оформлення товару за заявленою останнім митною вартістю за ціною контракту митну вартість товару визначено за резервним методом.

В тексті зазначеного рішення відповідачем роз`яснено позивачу, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року позовну заяву задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС від 31.01.2019 року № UA100000/2019/000012/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100030/2019/00050.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що доводи, які визначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, є безпідставними, оскільки фактично в поданих для митного оформлення документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав до адміністративного суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Адміністративним судом встановлено, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. При цьому, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Стосовно витребуваних під час митного оформлення додаткових документів відповідачем у позивача суд зазначив, що їх відсутність ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Не погодившись з рішенням суду, Київською міською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, згідно якої він просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта за довіреністю (Ковальчук О.Г.) підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача за довіреністю (Падалка Ю.П.) щодо доводів апеляційної скарги заперечив.

Перевіривши підстави апеляційного перегляду колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи, що наведені заявником в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, 09.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» (ТОВ ІСТ, далі - Покупець) та AVKUN TRADING LLC (адреса реєстрації: One Commerce Center, 1201 N.Orange St.. Suite 762, Wilmington, New Castle County, DE 19801, USA; адреса представництва: 71 Tutrakan blvd., 7003 Rousse, Bulgaria; далі по тексту Постачальник) укладено договір поставки №09.07.18 на поставку товарів.

У відповідності до положень зазначеного договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 16.07.2018 року, яка є невід`ємною складовою до договору поставки, Покупець замовив, а Постачальник, будучи торговим представником виробників електричної та освітлювальної фурнітури, за їх дорученням та від свого імені, поставив товар на загальну суму 47 613,14 USD (доларів США), назва якого, кількість, ціна та інші умови обумовлені сторонами в товаросупроводжуючих документах. Як вбачається з тексту договору та додаткової угоди, постачальник повідомив позивачу реквізити для сплати вартості товару, не заборонивши та не обмеживши покупця у праві здійснення передплати або післяплати за товар.

Відповідно до платіжного доручення від 29.01.2019 № 61 ТОВ «ІСТ» перерахував за реквізитами, вказаними Постачальником, у безготівковій формі вартість придбаного товару в сумі 35000,00 USD (доларів США).

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару позивачем подано до Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію (МД) №UA100030/2019/396522 від 30.01.2019 року, в якій митна вартість товару визначена ним за основним методом - за ціною договору (метод №1), як передбачено ст.ст.57, 58 Митного кодексу України.

В підтвердження відомостей, заявлених про митну вартість товару, позивачем надані відповідачу документи, що заявлені у митній декларації: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №110119-1 від 14.01.2019, автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR № 344065 від 14.01.2019 року, документ про походження товару (Declaration of origin) інвойс №110119-1 від 14.01.2019 року, книжку МДП (TIR car net) № XW.82167151 від 14.01.2019, страховий поліс від № 0003 від 14.01.2019 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки № 09.07.18 від 09.07.2018 року, інші некласифіковані документи, зокрема лист б/н від 31.01.2019 року про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ВМД №UA100030/2019/396522 від 30.01.2019 року.

Адміністративний суд зазначив, що дані, наведені в перелічених документах, не суперечать висновку Дніпропетровської Торгово-промислової палати України від 18.02.2019 №ГО-415/2, відповідно до якого дійсна ринкова вартість отриманого товару може дорівнювати контрактній і вказана на умовах поставки CIР-Дніпро.

Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості відповідачем виявлені розбіжності для усунення яких позивачу запропоновано надати наступні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

З матеріалів встановлено, що декларантом повідомлено контролюючий орган стосовно відмови в подачі інших додаткових документів, зазначене не заперечувалось позивачем.

З аналізу наданих позивачем документи, відповідач встановив наступні розбіжності: в поданому до митного оформлення інвойсі від 14.01.2019 року № 110119-1 та контракті від 09.07.2018 року № 09.07.18 не зазначено умови оплати за товар, таким чином відсутні відомості щодо ціни, яка сплачена.

Поставка товару здійснюється на умовах CIР-Дніпро (в редакції Інкотермс 2010). При цьому, пунктом 3.8. договору визначено, що до ціни товару включена вартість таких складових, як тара та упаковка, щодо витрат на транспортування та страхування та їх включення до вартості товару не вказано. Відповідач вважає, що за умовами контракту не зазначено про те, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару.

Враховуючи викладене вище, за наявності зазначеної відповіді та відповідно до приписів ч.6 ст.54 Митного кодексу України відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та відмовив у їх митному оформленні за митною вартістю, заявленою декларантом.

31.01.2019 року відповідач виніс рішення №UA100000/2019/000012/2 про коригування митної вартості товарів відповідно до статті 64 МК України. У якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості товару відповідач обрав декларації від 22.01.2019 №UA100150/2019/102133, від 29.01.2019 № UA100130/2019/219447, від 30.01.2019 № UA100110/2019/161208, від 14.12.2018 № UA500010/2018/22922.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем товару визначена необґрунтовано, що в свою чергу надавало б відповідачу право на коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Проте, щодо платіжного доручення від 29.01.2019 № 61 ТОВ «ІСТ», яким перераховано постачальнику суму в розмірі 35 000 доларів США, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні апеляційної інстанції колегією суддів встановлено, що в платіжному дорученні в іноземній валюті №61 міститься технічна помилка, а саме в даті проведеної операції: « 29.01.202019 року».

Проте, дана технічна помилка не впливає на суть прийнятого рішення, адже остання не спростовую факту перерахування позивачем на рахунок постачальника суми в розмірі 35 000 доларів США.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з даного платіжного доручення не можна встановити, за які саме поставки була перерахована зазначена сума.

Тому, суд не приймає до уваги, як основний доказ підтвердження здійснення господарської операції за договором поставки від 09.07.2018 року за №09.07.18 платіжне доручення №61 від 29.01.202019 року.

В свою чергу, за умовами договору поставки №09.07.18 (а.с. 21) товар, який придбано покупцем згідно з договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного договору 31.12.2023 року.

Крім того, згідно до додаткової угоди №1 до договору поставки №09.07.18 від 09.07.2018 року (а.с. 25) оплата товару покупцем за договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок за реквізитами, що є ідентичними наведеним у платіжному дорученні в іноземній валюті №61 від 29.01.202019 року (а.с.46).

Отже, виходячи з умов договору поставки, здійснення оплати за придбаний товар відбувається не на момент його поставки, а лише після його реалізації позивачем на території України, а тому зауваження щодо оформлення платіжного доручення №61 від 29.01.202019 року є безпідставним.

Окремо колегія суддів зазначає, що як вбачається з тексту рішення контролюючого органу, митна вартість товару, що імпортується, скоригована із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 Митного кодексу України.

Митна вартість товару ґрунтується на інформації щодо митного оформленнях подібних товарів, інформації що міститься в зовнішніх джерелах, дозвіл на використання яких регламентовано пунктом 5 Методичних рекомендацій, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, інформації, яка міститься в спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України. Визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації, яка міститься в зовнішніх джерелах, інформації яка міститься в легалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України та митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого вже здійснене за митною декларацією від 22.01.2019 року №UA100150/2019/102133, д 29.01.2019 року № UA100130/2019/219447, від 30.01.2019 року № UA100110/2019/161208, від 14.12.2018 року № UA500010/2018/22922.

Колегія суддів зазначає, що дане рішення прийняте з порушенням вимог митного законодавства з наступних підстав.

Приписами ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З метою врегулювання спірних відносин застосування статті 55 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ, підпункту 64 пункту 4 та підпункту 3 пункту 10 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 446, Міністерством фінансів України прийнято наказ «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» від 24.05.2012 № 598, яким затверджені Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі Правила №598)

Абзацом 3, 4 графи 33 Правил №598 встановлено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

З тексту оскаржуваного рішення встановлено, що відповідач при визначенні митної вартості товару посилається на митні декларації від 22.01.2019 року №UA100150/2019/102133, д 29.01.2019 року № UA100130/2019/219447, від 30.01.2019 року № UA100110/2019/161208, від 14.12.2018 року № UA500010/2018/22922, проте, жодного обґрунтованого доводу з яких підстав були обрані саме ці декларації, зокрема, щодо якісних та кількісних показників, характеристик товару, який оформлювався відповідно до приведених митних декларацій, контролюючим органом не наведено.

Ключовою обставиною при коригуванні митної вартості за другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод, є обставина ідентичності (подібності, аналогічності) товарів. Відповідно орган доходів і зборів повинен довести обставину ідентичності (подібності, аналогічності) оцінюваних товарів та товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один із наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригування митної вартості

Таким чином, орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Отже, така порівняльна характеристика в рішенні Київської міської митниці ДФС від 31.01.2019 року № UA100000/2019/000012/2 про коригування митної вартості товарів не здійснювалась, зазначене рішення прийняте всупереч нормам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі №160/1992/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко