Справа № 520/2350/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 р. Справа № 520/2350/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 року (ухвалене суддею Рубан В.В. в порядку спрощеного позовного провадження) по справі № 520/2350/19 за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління Головного управління ДФС у Харківській області , Головного управління ДФС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального управління Головного управління ДФС у Харківській області (в подальшому Центральне управління ГУ ДФС у Харківській області в якому просив: визнати протиправною бездіяльність начальника Центрального управління ГУ ДФС у Харківській області Зайцева Ю.О. щодо не надання інформації за результатами особистого прийому ОСОБА_1 , що мало місце 11.12.2018 р., а також не надання рішення за № 28/20-40-56-06/ НОМЕР_1 про анулювання ФОП ОСОБА_2 реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку; зобов`язати заступника начальника Центрального управління ГУ ДФС у Харківській області Зайцева Ю.О. надати ОСОБА_1 інформації за результатами особистого прийому, що мало місце 11.12.2018 р., а також надати рішення за № 28/20-40-56-06/ НОМЕР_1 про анулювання ФОП ОСОБА_2 реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р. до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головне управління ДФС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р. адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про інформацію», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області в інтересах ФОП ОСОБА_2 зі зверненням № Я/625 від 20.11.2018 р., яке надійшло до Головного управління ДФС у Харківській області 26.11.2018 р. про проведення особистий прийом.

На підставі вказаного звернення 11.12.2018 р. начальником Центрального управління ГУ ДФС у Харківській області Зайцевим Ю.О. проведено особистий прийом з залученням структурних підрозділів в приміщенні управління, за результатами якого складено карту обліку особистого прийому громадян № 128-ОП від 26.11.2018 р. за формою, затвердженою Порядком № 271, у якій у графі "Інформація про прийняте рішення" зазначено, що усно надано обґрунтоване роз`яснення відповідно до вимог чинного законодавства, письмових або усних звернень під час прийому не надходило. Вказана картка відмови підписана ОСОБА_1 без зауважень.

27.01.2019 р. позивач звернувся до Центрального управління ГУ ДФС у Харківській області з заявою, яка надійшла до відповідача 01.02.2019 р., в якій просив надати йому розгорнуту відповідь за результатами особистого прийому та надіслати на його адресу рішення № 28/20-40-56-06/ про анулювання ФОП ОСОБА_2 реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку.

За результатами розгляду вказаної заяви, листом Головного управління ДФС у Харківській області № 4341/ФОП/20-40-56-06 від 18.02.2019 р. заявнику повідомлено про проведення документальної (камеральної) перевірки ФОП ОСОБА_2 , за результатами якої складено акт про результати документальної (камеральної) перевірки платника єдиного податку питань правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності № 28/20-40-56-06/ від 01.10.2018 р. та прийнято рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_2 , які направлені заявнику разом з цим листом, який отриманий позивачем, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Не погоджуючись з ненаданням йому інформації за результатами особистого прийому ОСОБА_1 , що мало місце 11.12.2018 р., та не наданням рішення № 28/20-40-56-06/ НОМЕР_1 про анулювання ФОП ОСОБА_2 реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанцій виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 звертався до відповідача для проведення особистого прийому та надання інформації в інтересах свого клієнта - ФОП ОСОБА_2 , посадовими особами відповідача жодними чином не було порушено прав саме ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 7 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян").

Згідно із ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно із ч. 4 ст. 22 Закону України "Про звернення громадян", усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Як вбачається з картки обліку особистого прийому громадян № 128-ОП від 26.11.2018 р., 11.12.2018 р. начальником Центрального управління ГУ ДФС у Харківській області Зайцевим Ю.О. проведено особистий прийом ОСОБА_1 та усно надано обґрунтоване роз`яснення, відповідно до вимог чинного законодавства, письмових або усних звернень під час прийому від заявника не надходило. Вказана карта підписана ОСОБА_1 без зауважень.

Тобто, під час проведення 11.12.2018 р. особистого прийому заявник отримав усну обґрунтовану відповідь на своє звернення, а доказів надходження від ОСОБА_1 під час проведення особистого прийому звернень чи заяв про надання йому письмової відповіді за результатами особистого прийому під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції ним не надано.

Крім того, доводи апелянта, що рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_2 йому не направлялось та ним не отримано спростовуються листом Головного управління ДФС у Харківській області № 4341/ФОП/20-40-56-06 від 18.02.2019 р. та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 на особистому прийомі 11.12.2018 р. просив надати йому письмову відповідь за результатами проведення особистого прийому, то відсутня бездіяльність відповідачів щодо ненадання такої відповіді.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, проте, зазначає, що судом першої інстанції невірно вказані підстави для відмови.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної частини (ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України).

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 243, 308, 311, 313, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 по справі № 520/2350/19 - змінити з підстав та мотивів його ухвалення, викладених у мотивувальній частині рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич