Справа № 635/4770/19
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №635/4770/19
Провадження по справі №2-а/635/142/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - інспектор роти №6 батальйону №2

Управління патрульної поліції в Харківській області

Департаменту патрульної поліції

лейтенант поліції Нічик Сергій Іванович

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нічика Сергія Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 пред`явив до суду позов шляхом подання адміністративної позовної заяви до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нічика Сергія Івановича, яким просив визнати дії відповідача при винесенні постанови серії ЕАВ №1222007 від 11 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11 червня 2019 року близько 18 години він, керуючи автомобілем Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Харкові по вул. Мереф`янське шосе та був зупинений відповідачем, який повідомив ОСОБА_1 , про начебто порушення ним вимог п.18.1 ПДР, проте, тлумачив вказаний пункт Правил дорожнього руху як «водій ТЗ не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи», таке ж тлумачення вказаного пункту Правил дорожнього руху відповідач виклав у пункті 6 оскаржуваної постанови, що, на думку позивача, є беззаперечним доказом протиправних дій співробітника патрульної поліції. Вказане трактування відповідачем п.18.1 Правил дорожнього руху, викликало у ОСОБА_1 підозру стосовно того, чи є відповідач справжнім співробітником поліції, а тому позивач звернувся до відповідача з проханням пред`явити службове посвідчення, на що останній відповів, що забув його у патрульному автомобілі, чим, на думку позивача, грубо порушив п.2 ст.18 Закону України «Про національну поліцію». Через деякий час інспектор роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 повернувся з посвідченням та переконав позивача, що є поліцейським, однак знов звернувся до ОСОБА_1 з неправомірною вимогою пройти до службового автомобілю для нібито ознайомлення з правопорушенням, на що ОСОБА_1 відповів інспектору поліції відмовою. Через декілька хвилин сперечань відповідач погодився принести та показати відео з реєстратора свого патрульного автомобіля, яке інспектор поліції вбачав як доказ скоєного позивачем порушенням. Позивач зазначає, що переглянувши вказане відео, він не зміг переконатися, що на відео зафіксований саме автомобіль Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_1 , і за кермом вказаного автомобіля знаходиться він, оскільки відео фіксувалося з боку та на ньому не було видно ані номерів автомобіля, ані водія, про що позивач наголосив відповідачу, однак останнім не було прийнято цього до уваги. В подальшому позивач запропонував відповідачу опитати свідків, які знаходилися в той час на автобусній зупинці та пішохода, який начебто, на думку відповідача, постраждав внаслідок дій водія автомобіля, візуально схожого на той, яким керував позивач, однак, незважаючи на вказане клопотання позивача, відповідач відповів, що особисто бачив ОСОБА_1 , реєстраційний номер транспортного засобу та начебто скоєне позивачем правопорушення, у зв`язку з чим він має достатньо доказів для ухвалення рішення у справі. Також ОСОБА_1 зазначив, що спробував довести відповідачу, що водій автомобіля зафіксований на відео не порушував п.18.1 Правил дорожнього руху, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що на транспортному засобі, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, вмикаються червоні вогні стоп сигналів, що свідчить про те, що водій натискає на гальма, тим самим збавляючи швидкість, крім того, позивач неодноразово наголошував на тому, що на вказаному відео зафіксовано, що в той час, коли автомобіль наближався до пішохідного переходу, пішоходів на ньому не було, а тому притягнути водія до адміністративної відповідальності, посилаючись на п. 18.1 Правил дорожнього руху є неможливим. Незважаючи на вказані пояснення позивача, відповідач продовжував наполягати на тому, що вказаний пункт правил стосується пішоходів, які тільки наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, або є поруч з ним. Після чого, позивач пред`явив інспектору поліції, на його вимогу, посвідчення водія та відповідач почав вносити дані про особу позивача собі у планшет. Простоявши мовчки декілька хвилин, відповідач пішов та повернувшись через 5-7 хвилин, повідомив позивачу про складення відносно нього оскаржуваної постанови. Позивач зазначає, що відповідач не розглянув справу по суті у відповідності до вимог ст.278-280 КУпАП. Крім того, на вимогу позивача про об`єктивний розгляд справи та прохання надати пояснення по справі відповідач не мав заперечень та надав позивачу чистий аркуш паперу і ручку, однак, надані позивачем пояснення, відповідачем не були розглянуті та долучені до справи, оскільки на момент їх написання позивачем, постанову вже було винесено. ОСОБА_1 зазначив, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, досліджені докази, заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, і взагалі не було з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, а отже відповідач своїми діями грубо порушив право позивача на захист. Також ОСОБА_1 посилався на те, що при відсутності жодних доказів його вини, відповідач грубо порушив вимоги статті 252 КУпАП, не розглянувши об`єктивно в сукупності докази, взагалі упереджено повів себе по відношенню до позивача, ухваливши оскаржувану постанову без будь-якого розгляду справи та вивчення доказів.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 , призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку п. 1 ч. 3 ст. 124 КАС України шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши надані позивачем докази та матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

11 червня 2019 року інспектором роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Нічиком Сергієм Івановичем винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1222007, згідно якої 11 червня 2019 року о 17 годині 46 хвилини ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Honda Civic реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Харкові по вул. Мерефянське шосе,24, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя і п`ята статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП зокрема визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) ( далі - Інструкція № 1395).

Пунктом 4 р.1 Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

За приписами ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.18.1 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З доводами позивача про неправильне застосування норми права, зокрема викладення в оскаржуваній постанові змісту вищевказаного пункту правил дорожнього руху в наступній редакції: «водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи» суд погоджується, оскільки така редакція не відповідає диспозиції зазначеного пункту Правил дорожнього руху.

Статтею 9 КупАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач не виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не дотримався процедури розгляду справи та фактично не надав позивачу можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Наведене свідчить, що під час винесення оскаржуваної постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Так, в ході судового розгляду справи, судом було оглянуто відеофайли з технічного засобу, що мають функцію відеозапису, що використовувалися позивачем, які підтвердили доводи позивача про те, що позивачу було запропоновано надати пояснення по справі про адміністративне правопорушення вже після складення поліцейським постанови про накладення адміністративного стягнення. З вказаних відео файлів не вбачається також дотримання поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом були вжиті заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено його право на подання до суду відзиву на позовну заяву та всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову, однак останній таким правом не скористався та не надав відзиву і доказів по справі.Отже, під час розгляду справи встановлено, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване лише в оскаржуваній постанові серії ЕАВ №1222007 від 11 червня 2019 року, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у зазначеній постанові, які б безумовно свідчили про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та зазначеної статті КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, а також будь-яких доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис з нагрудних камер поліцейського.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення посадовою особою не було дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з пунктом другим частини третьої вищенаведеної статті Кодексу, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, у зв`язку з чим наявність або відсутність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судом не встановлювались, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача при складенні оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

У відповідності до приписів ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних правовідносин.

Отже, обов`язковою ознакою рішень, дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

В силу ч.1 ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

При цьому, дії зі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих законодавством. Отже, вказані дії суб`єкта владних повноважень не порушують прав позивача.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

Суд зазначає, що не дії відповідача, а його рішення у формі постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер.

У даному випадку інспектором роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Нічиком С.І. за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено оскаржувану постанову, якою і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд зазначає, що дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності самі по собі не містять владно-управлінських ознак, оскільки юридичні наслідки для особи у даному випадку має лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними відповідних дій інспектора, оскільки, як зазначено вище, не дії відповідача, а його рішення (оскаржувана постанова), призвела до порушення права позивача у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,6,7,20,139, 241-246, 257-263, 286 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нічика Сергія Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нічика Сергія Івановича серії ЕАВ № 1222007 від 11 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

В задоволенні вимог про визнання протиправними дій відповідача - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 16 березня 2006 року Харківським РВ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - інспектор роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Нічик Сергій Іванович, адреса місця роботи: м. Харків, вул. Шевченко, 315-А.

Суддя Т.В. Бобко