Справа № 320/1171/19
Суддя: Рибак М. А.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 320/1171/19
Провадження № 2-а/761/381/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Орел П.Ю.,

представника позивача Паламарчук І.В.,

представника відповідача Чичкань С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЕРЦИТ» до Головного управління Держпраці в Київській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КОЕРЦИТ» звернулось до суду із позовом до Головного управління Держпраці в Київській області, в якому просило суд скасувати постанову про накладення штрафу від 05.02.2019 року за ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

В судовому засіданні представник відповідача звернулась до суду із клопотанням про передання справи за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду у зв`язку із тим, що даний позов підлягає розгляду даним судом як адміністративним судом відповідно до вимог ст. 20 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача вважала за можливе передати справу за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із висновками Верховного суду, які висловлені в пунктах 26 та 30 постанови від 21.12.2018 року у справі № 814/2156/16, за змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штраф за частиною 2 статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду у справах №№ 806/2143/18, 813/3415/18 та 824/896/18.

Враховуючи, що предметом оскарження у даній справі є постанова центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, на підставі норм Кодексу законів про працю України, а не за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, і без застосування процедури, визначеної КУпАП, то суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа не є справою з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, віднесеною до предметної юрисдикції місцевого загального суду згідно п.1 ч.1 ст.20 КАСУ, і тому відповідно до ч.2 ст.20 КАСУ дана справа є підсудною окружному адміністративному суду.

Таким чином, оскільки позовна заява від самого початку підлягала розгляду Київського окружного адміністративного суду, суд приходить до висновку про передачу даної справи на його розгляд за предметною та територіальною підсудністю у зв`язку із непідсудністю Шевченківському районному суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 4, 20, 21, 29 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЕРЦИТ» до Головного управління Держпраці в Київській області про скасування постанови, передати на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Адміністративна справа передається на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

СУДДЯ М.А. РИБАК