Справа № 360/2444/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2444/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною відмову управління Пенсійного Фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 за заявою від 23.01.2019 року;

зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області врахувати періоди роботи позивача з 27.07.1981 по 23.10.1981 у Сєвєродонецькому управлінні механізації №19 Колективного підприємства "Промхіммонтаж" на посаді електрогазозварника 4-го розряду та з 30.01.1984 по 25.12.1991 у Сєвєродонецькому управлінні механізації № 19 Колективного підприємства "Промхіммонтаж" на тій же посаді при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за заявою від 30 листопада 2017 року.

зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за заявою від 23 січня 2019 року.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, він навчався в ПТУ № 98 в м.Сєвєродонецьку з 01.09.1978 по 16.07.1981, де йому було присвоєно кваліфікацію за професією електрогазозварник четвертого розряду. Після закінчення навчання позивач одразу влаштувався на роботу до Сєвєродонецького управління механізації № 19 Колективного підприємства "Промхіммонтаж" на посаду електрогазозварника 4-го розряду та з 27.07.1981 працював на цьому підприємстві до 23.10.1981, оскільки позивача було звільнено, у зв`язку з призовом до армії.

З 31.10.1981 по 28.11.1983 позивач проходив строкову службу в армії.

Після закінчення служби в армії позивач з 30.01.1984 повернувся до роботи у Сєвєродонецькому управлінні механізації №19 Колективного підприємства "Промхіммонтаж" на посаду електрогазозварника 4-го розряду та працював там з 30.01.1984 по 26.12.1991.

На теперішній час позивач має страховий стаж більше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2, тому позивач вважає, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

З жовтня 2017 року позивач неодноразово звертався до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області для оформлення пенсії за віком на пільгових умовах на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. Однак, позивачу з тих чи інших підстав відповідач відмовляв в призначенні такої пенсії.

Останній раз позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 23.01.2019.

Однак, листом від 01.02.2019 вих.№2271/03-22 управлінням Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області відмовлено позивачу у призначенні пенсії з обгрунтуванням того, що не беруться до уваги періоди стажу роботи з 27.07.1981 по 23.10.1981 у Сєвєродонецькому управлінні механізації №19 Колективного підприємства "Промхіммонтаж" на посаді електрогазозварника 4-го розряду та період роботи позивача з 30.01.1984 по 25.12.1991 у Сєвєродонецькому управлінні механізації № 19 Колективного підприємства "Промхіммонтаж" на тій же посаді.

На думку позивача, така відмова відповідача в призначенні пенсії на пільгових умовах є протиправною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.07.2019 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне.

23.01.2019 року (вх.№529/22) на адресу управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку надійшла (поштою) заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

Згідно пункту 4.1 розділу IV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи і відповідною заявою.

Оскільки заява позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах була подана до управління з порушенням Порядку №22-1, вона була розглянута як звернення громадян. З цього ж приводу, рішення про відмову в призначенні пенсії управління не приймалось. На адресу позивача було надіслано обгрунтовану відповідь з роз`ясненнями (вих.№2271/03-22 від 01.02.2019).

Крім періодів роботи та назви професій в трудовій книжці позивача нічого не зазначено. Необхідні записи щодо характеру виконуваної роботи, розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номерів, куди включається певний період роботи, первинні документи за час виконання роботи, в трудовій книжні відсутні. Відповідні відомості про роботу в шкідливих умовах праці повний робочий день в трудовій книжці також відсутні.

Таким чином, право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 визначається крім трудової книжки на підставі уточнюючих довідок, передбачених пунктом 20 Порядку №637.

Щодо підтвердження пільгового стажу роботи за період з 27.07.1981 по 23.10.1981 у Сєвєродонецькому управлінні механізації №19 Колективного підприємства «Промхіммонтаж» на посаді електрогазозварника та з 30.01.1984 по 25.12.1991 у Сєвєродонецькому управлінні механізації №19 Колективного підприємства "Промхіммонтаж" на посаді електрогазозварника зазначив, що постановою Ради Міністрів України №1173 від 22.08.1956 затверджено, зокрема, список №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

В розділі XXXII „Загальні професії" професія електрогазозварник, газозварники зазначені. Однак, в період роботи електрогазозварником позивачу було присвоєно другу професію - машиніста бульдозера.

Крім того, зауважив, що врахувати пільгову довідку №36 від 16.06.2014, видану Структурним підрозділом „Сєвєродонецьке управління механізації №19" Колективного підприємства «Промхіммонтаж» неможливо, оскільки зазначене підприємство було ліквідоване 27.10.2009.

Для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 позивачу необхідні документи, які підтверджують пільговий стаж роботи (із архіву). Враховуючи вищезазначене, управління не має правових підстав призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 за заявою (вх.№529/22 від 23.01.2019).

Посилаючись на вищевикладене, відповідач вважвє дії управління правомірними, позовні вимоги необгрунтованими та просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

23.01.2019 (вх.№529/22) позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 в довільній формі, надавши також копії: паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки, диплома про освіту, військового квитка та довідки на підтвердження пільгового стажу (а.с.23).

Відповідачем розглянута вищевказана заява позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь листом №2271/03-22 від 01.02.2019, якою роз`яснено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 визначається крім трудової книжки на підставі уточнюючих довідок, передбачених пунктом 20 Порядку 637. Також повідомлено про неможливість врахування пільгової довідки від 16.06.2014 №36 структурного підрозділу "Сєвєродонецьке управління механізації №19" КП "Промхіммонтаж" внаслідок ліквідації підприємства 27.10.2009. Одночасно роз`яснено позивачу про необхідність надання позивачем документів, які підтверджують пільговий стаж роботи із архіву для призначення пенсії (а.с.24-26).

Тобто, відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 не приймалось, а фактично було надано роз`яснення по суті документів, наданих позивачем разом з заявою щодо призначення пенсії.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 3 Конституції Українив Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846; надалі Порядок №22-1).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.6 Порядку).

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (пункт 1.7 Порядку).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Отже, форму заяви про призначення/перерахунок пенсії затверджено Додатком 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пункт 4.1 розділу ІV).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що для призначення пенсії особа повинна подати до органу Пенсійного фонду заяву саме встановленої Порядком форми, що слугуватиме підставою для вчинення уповноваженим органом Пенсійного фонду дій, спрямованих на призначення пенсії.

Відповідно до п.3.2 Порядку у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії посадова особа підприємства, установи, організації оформляє всі необхідні документи і направляє їх до органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням підприємства, установи, організації або передає документи працівнику для їх подачі до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). У необхідних випадках посадова особа підприємства, установи, організації надає працівнику допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії. У разі якщо підготовлено не всі необхідні для призначення пенсії документи, до органу, що призначає пенсію, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково у строки, передбачені пунктом 1.7 розділу І цього Порядку.

Отже, рішенння про призначення або відмову у призначенні пенсії виноситься територіальним органом Пенсійного фонду України у разі звернення особи з заявою встановленої форми про призначення/перерахунок пенсії, яку затверджено Додатком 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пункт 4.1 розділу ІV).

Пенсійний фонд України як орган державної влади, в силу вимог частини другої статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

З матеріалів справи вбачається, що заява позивача про призначення пенсії не відповідає формі, визначеній Порядком №22-1 та викладена в довільній формі.

Таким чином, судом встановлено, що позивач із заявою про призначення пенсії встановленої форми до органу Пенсійного фонду не звертався. Відтак, таку заяву позивача розглянуто відповідачем на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Отже, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення про призначення пенсії, у звязку із поданням до органу Пенсійного фонду заяви невстановленого зразка про призначення пенсії, а відтак територіальний орган ПФУ не мав підстав для вчинення дій спрямованих на призначення пенсії.

Рішення по суті щодо призначення чи відмови в призначенні пенсії позивачу відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем не приймалося.

У звязку із чим, розгляд питання щодо можливості призначення пенсії позивачу на умовах та з підстав ним обумовлених, в рамках даної справи, є передчасним.

Згідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому судом враховується, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Враховуючи висновки суду про недотримання позивачем порядку звернення до органу Пенсійного фонду з питань призначення пенсії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією № 1 від 07.06.2019 (а.с.3).

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, позивачу не повертається.

Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян