Справа № 400/463/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 р. Справа № 400/463/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Югелеватор», вул. Айвазовського, 19/1, м. Миколаїв, 54052
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.11.2018 року № 7,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Югелеватор» (далі позивач, ТОВ «ТД «Югелеватор») звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ДФС) від 06.11.2018 року № 7.

Ухвалою від 22.02.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що висновки відповідача ґрунтуються на податковій інформації про контрагента позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарської операції, яка мала місце у перевіряємому періоді, а тому, з огляду на наявність належних первинних документів. Зазначене спростовує висновки контролюючого органу про відсутність фактичного виконання спірної операції. Податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач надав відзив на позов, в якому він просить суд в задоволенні позову відмовити та зазначає, що перевіркою ТОВ «ТД «Югелеватор» не встановлено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Корн Груп Компані» Позивачем до перевірки не надано будь-яких документів з адресою зберігання товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ), щодо наявності обладнання, яке може завантажувати/розвантажувати товар та відповідного персоналу, який може провести такі дії. Аналізом бази даних Єдиного реєстру податкових накладних по перевізнику вантажоодержувача встановлено відсутність реєстрації податкових накладних номенклатурою «транспортні послуги» на адресу ТОВ «Корн Груп Компані». Проведеним аналізом контролюючим органом встановлено відсутність у ТОВ «Корн Груп Компані» складських приміщень, автомобільного транспорту та трудових ресурсів, що унеможливлює провадження фінансово-господарської діяльності. Позивачем не надано будь-яких доказів, що спростовують висновки Акту перевірки, отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено на законних підставах та скасуванню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи, викладені ним у позовній заяви, та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У період з 03.10.2018 року по 09.10.2018 року посадовими особами ГУ ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТД «Югелеватор» по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «Корн Груп Компані» () за квітень 2018 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги), придбані у вищенаведеного контрагента-постачальника, з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість (ПДВ).

За результатами перевірки складено Акт від 16.10.2018 року № 2469/14-29-14-07/36622831 (далі та вище за текстом Акт перевірки), висновками якого встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2018 року на загальну суму м206800,00 грн.

На підставі Акту перевірки ГУ ДФС винесено податкове повідомлення-рішення від 06.11.2018 року № 7 про завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) вредиту на суму 206800,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

ТОВ «ТД «Югелеватор» зареєстровано як юридична особа 23.09.2009 року та взято на податковий облік в органах ДФС з 24.09.2009 року, станом на 16.10.2018 року перебувало на обліку в ДПІ Інгульського району м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області. Види діяльності за КВЕД: 28.22 Виробництво підіймального та вантажно-розвантажувального устатковання; 28.30 Виробництво машин і устатковання для сільського та лісового господарства (основний); 28.93 Виробництво машин і устатковання для виготовлення харчових продуктів і напоїв, перероблення тютюну; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Право позивача на провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури підтверджено ліцензіє серії АЕ № 525325 від 23.12.2014 року, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України строком з 09.12.2014 року по 09.12.2019 року.

Для здійснення господарської діяльності позивач використовує виробничий цех загальною площею 4620,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 . Для обслуговування зазначеного цеху позивачу на підставі договору оренди землі № 10942 від 14.07.2015 року Миколаївською міською радою передано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

На підставі акту прийому-передачі майна до статутного фонду, позивач має автонавантажувач, прес листогібочний, верстати-винторізні, зварювальні апарати, вертикально-свердлувальні верстати; на підставі права власності використовує автобус пасажирський ПАЗ 32054 2006 р.в. та автокран КС-3575 на базі ав. ЗІЛ-133 ГЯ. Основні засоби відображено в оборот но-сальдових відомостях по рахунку 10 за 2018 рік.

Наявний штат працівників підприємства підтверджується штатним розкладом та звітами з праці, а також податковими розрахунками форми 1ДФ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. При цьому, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.

Порядок формування податкового кредиту визначений ст. 198 ПК України.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11. ст. 201 цього Кодексу.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим Кодексом термін.

У відповідності до п. 201.7 ст. 207 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, як вбачається з викладеного, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Водночас, суд зазначає, що нормами ПК України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

12.04.2018 року між ТОВ «ТД «Югелеватор» (покупець) та ТОВ «Корн Груп Компані» (постачальник)укладено договір поставки товару № 12/01-18, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця та вести товар (гідравлічні гільйотинні ножиці, з ЧПК, для розрізання виробів з листового металу модель CQ 12Y-6X2500) в експлуатацію, а покупець зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором, оплатити та прийняти товар.

Факт виконання умов договору підтверджується рахунком на оплату № 15 від 12.04.2018 року, виписками з особового рахунку ТОВ «ТД «Югелеватор» з 03.07.2018 року по 03.07.2018 року, з 23.05.2018 року по 23.05.2018 року, видатковою накладною від 28.04.2018 року № 7 на загальну суму 1034000,00 грн. в т.ч. ПДВ у розмірі 206800,00 грн., товарно-транспортною накладною від 28.04.2018 року № Р28/1 (перевізник: ТОВ «Корни Груп Компані»), наказом від 28.04.2018 року № 6/1 про введення в експлуатацію товару, актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № 14 від 28.04.2018 року.

Отже, позивачем надано усі необхідні первинні документи в підтвердження реальності господарських операцій та на підтвердження наявності у нього трудових ресурсів.

Що стосується посилання у Акті перевірки на відсутність у ТОВ «Корн Груп Компані» складських приміщень, автомобільного транспорту та трудових ресурсів, що унеможливлює провадження фінансово-господарської діяльності; на аналіз бази даних ЄРПН щодо ФОП ОСОБА_1 , який є власником автомобіля, на якому здійснювалось перевезення товару по товарно-транспортній накладній від 28.04.2018 року № Р28/1, щодо відсутності реєстрації податкових накладних з номенклатурою «транспортні послуги» в адресу ТОВ «Корн Груп Компані», суд зазначає наступне:

Статтею 61 Конституції України закріплено індивідуальний характер юридичної відповідальності. Тобто, позивач відповідає лише за господарські операції, безпосереднім учасником яких він є, та не зобов`язаний відслідковувати дотримання його контрагентами законодавства щодо оформлення працівників.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного плат ника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні нас лідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі до кументальні підтвердження розміру свого податкового кредиту

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 802/1155/17-а.

Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним сві дченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним харак тером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних подат кового обліку платника податків.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 815/3526/17.

Звітування контрагентів до контролюючих органів, а також перебування господарюю чих суб`єктів за юридичною адресою не є критерієм правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового креди ту.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 2а-1484/12/1370.

орушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов`язку або факту їхніх суміс них дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов`язань.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 2а-102/09/0770.

Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих да них податкового обліку платника податків.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 815/3526/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності оскаржуваних рішень, натомість позивачем надано усіх необхідних доказів в підтвердження обґрунтованості його позовних вимог, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Югелеватор» (вул. Айвазовського, 19/1, м. Миколаїв, 54052, ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 06.11.2018 року № 7.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Югелеватор» (вул. Айвазовського, 19/1, м. Миколаїв, 54052, ) судові витрати в сумі 3102,00 грн. (три тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.07.2019 року.

Суддя О.В. Малих