Справа № 362/1994/19
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 362/1994/19
Провадження 2-а/362/129/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2019 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України в м. Василькові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області сержанта поліції Кулика Віталія Вікторовича про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ДПО18 № 122694 від 24.03.2019 року.

Свої вимоги мотивував тим, що 24 березня 2019 року поліцейським СРПП №4 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області сержант поліції Кулик В .В. притягнув його до адміністративної відповідальності за те, що, як вказано в постанові серії ДПО18 №122694 від 24.03.2019 року, 24.03.2019 року о 03 год. 30 хв. на а/д Олександрівка-Миколаїв, керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд перехрестя з а/д Стрій-Знам`янка на заборонений сигнал світлофора (жовтий), чим порушив п. 8.7.3 (г) ПДР України» за ч.2 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що не відповідають вимогам КУпАП та Конституції України, ПДР він не порушував, а постанова серії ДП018 № 122694 від 24.03.2019 року винесена з грубими порушеннями КУпАП та Конституції України. 24.03.2019 року він рухався по на а/д Олександрівка-Миколаїв, під`їжджаючи до перехрестя з а/д Стрій-Знам`янка він помітив, що світлофор перейшов в режим миготливого зеленого. При цьому я не міг зупинити транспортний засіб перед «стоп-лінією», не вдаючись до екстреного гальмування, тому, впевнившись в безпеці дорожнього руху та в тому, що він своїми діями не вимусить інших учасників дорожнього вдатися до різкого гальмування або зміни напрямку руху, він здійснив рух через перехрестя. При цьому світлофор перейшов в режими жовтого світла в той момент, коли передня частина мого автомобіля проїхала «СТОП- ЛІНІЮ». У цій ситуації він керувався п. 8.11 ПДР України, отже на його думку він не порушив ПДР, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. Проте відповідач , проігнорувавши вимоги ст.268, ст.278, ст.279, ст.280 КУпАП притягнув його до адміністративної відповідальності. При цьому не сповістив мене про час та дату розгляду справи, не опитав мене та свідків, не дав змоги надати клопотання по справі, не дослідив докази. Під час розгляду справи не ознайомив мене з матеріалами справи, не дав змоги давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, позбавив права користуватися юридичною допомогою адвоката. Відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не з`ясував: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винний він його вчиненні, чи підлягаю я адміністративній відповідальності, не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 17). Також позивачем до суду було подано клопотання, в якому він просить розглянути справу за наявними матеріалами та стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 750 гривень, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 18-19).

Відповідач або його представник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 15)в порядку ст. 162 КАС України не було подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 та ч. 4 ст. 229 КАС України розгляд справи 03 липня 2019 року відбувався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши позицію позивача, ознайомившись із матеріалами справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою поліцейського СРПП №4 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області сержанта поліції Кулик В.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №122694 від 24.03.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, оскільки 24.03.2019 року о 03 год. 30 хв. на а/д Олександрівка-Миколаїв, керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд перехрестя з а/д Стрій-Знам`янка на заборонений сигнал світлофора (жовтий), чим порушив п. 8.7.3 (г) ПДР України», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з вимогами до п8.7.3 Правил дорожнього руху України, сигнали світлофора мають такі значення:

a)зелений дозволяє рух;

б)зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в)зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ)жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 цього Кодексу.

При накладенні адміністративно стягнення посадова особа відповідно до вимог ч.3 ст.33, ст.34, ст.35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності, а також наявність складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, зокрема повинна буди обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, відповідна ним норма закону, наведені пояснення особи, що притягається до відповідальності, докази, надано їм оцінку.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Як видно зі змісту постанови, що оскаржується, - в ній не зазначено повністю прізвище ім`я та по батькові, спеціальне звання посадової особи яка винесла постанову та порядок її оскарження.

Оскільки суду не надані докази і не спростовані твердження водія, про відсутність в його діях порушень, в тому числі відсутність недотримання стандартів, норм та правил, то суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, невмотивованою, а склад зазначеного в ній порушення ПДРУ і склад адміністративного правопорушення, передбаченого в ч.1 ст.126 КУпАП, не зазначений конкретно і не доведений.

Оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування складу адміністративного правопорушення, а постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і тому є протиправною, то така постанова судом скасовується.

Згідно ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із матеріалів справи позивач уклав Договір №11 про надання правової допомоги від 26 березня 2019 року, з адвокатським бюро «Михайла Кривошеєва».

Так, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 132, статтях 134, 139, 140 КАС України.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки в силу норм чинного законодавства, стороною позивача не визначено розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у даній справі, не надано суду доказів виконаних адвокатом робіт, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, суд приходить до висновку, про відмову у стягненні з відповідача витрат понесених на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 245, 247, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ЗУ «Про адвокатуру», суд ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 132, 134, 139, 162, 229, 241-246, 250, 251, 262, 268, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області сержанта поліції Кулика Віталія Вікторовича про оскарження постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №122694 від 24 березня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати та провадження у справі закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко