Справа № 520/2127/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 р.Справа № 520/2127/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., повний текст складено 16.04.19 року) по справі № 520/2127/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Склофарм"

до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Склофарм» (далі - позивач) звернулось до суду з позов до Головного управління Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №5 від 12.02.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача №5 від 12.02.2019.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що працівниками відповідача проведено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «СІМАНТЕК ЛТД» за квітень 2016 року, з ПП «ТОРГОВИЙ ДІМ «МАКС» за травень 2016 року та джерел походження матеріальних цінностей, реалізованих позивача за період квітень-травень 2016 року показників декларації з податку на додану вартість та за 2016 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств, про що складений акт від 16.01.2019 №110/20-40-14-05-07/35604447.

Порушення виявлені під час перевірки склали у порушенні п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134,п.135.1 ст.135 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2016 рік на суму 107 683 грн.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 134603,75 грн, із них за податковим зобов`язанням збільшення на суму 107683 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 26 920,75 грн.

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не є обґрунтованим, тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підпунктом п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Пунктом 135.1 ст.135 ПК України зазначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Податковим органом ставиться до вини позивачу зниження податку на прибуток за 2016 рік на суму 107 683 грн за результатами господарської операції з ПП «Торговий дім МАКС».

За обставинами справи в своїй господарській діяльності позивач мав взаємовідносини з ПП «Торговий дім Макс» з яким укладені договори купівлі-продажу від 05.05.2016 №20160505; від 15.04.2016 № 20160405 товару ампул з нейтрального боросилікатного скла.

Фактичний характер даної господарської операції підтверджується копіями наступних документів, а саме:

договір купівлі-продажу № 20160505 від 05.05.2016;

специфікація № 1 (додаток № 1 до договору № 20160505 від 05.05.2016); рахунок № 049-2016 від 05.05.2016;

довіреність № 105 від 05.05.2016;

накладна № 049-2016N від 05.05.2016;

товарно-транспортна накладна № 049-2016TTN від 05.05.2016;

витяг з банківського рахунку від 05.05.2016;

договір купівлі-продажу № 20160415 від 15.04.2016;

специфікація № 1 (додаток № 1 до договору № 20160415 від 15.04.2016); рахунок № 042-2016;

довіреність № 25 від 18.04.2016;

накладна № 042-2016N;

товарно-транспортна накладна № 042-2016TTN від 18.04.2016;

витяг з банківського рахунку від 18.04.2016.

На підставі ч.1-6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі

обов`язкові реквізити, а саме: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Колегія суддів, вважає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

За наведених підстав, колегія суддів, вважає що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про необґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Посилання апеляційної скарги на недоліки, виявлені під час огляду первинних бухгалтерських документів, не можуть свідчити про відсутність реального характеру даної господарської операції.

В своїй апеляційній скарзі позивач каже про відсутність у контрагента позивача адміністративних та матеріальних ресурсів для здійснення даної господарської операції.

Колегія суддів вважає дані доводи помилковими, оскільки за умовами даної господарської операції саме контрагент є покупцем товару та отримує його зі складу саме позивача, що підтверджується документами, що є в матеріалах справи.

З приводу посилань апеляційної скарги на наявність вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 30.50.2017 у кримінальній справі №331/2945/17, то колегія суддів зауважує на таке.

Частина 6 статті 78 КАС України каже, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом даного вироку (т.2 аркуш справи 2-27), директор ПП «Торговий дім Макс» ОСОБА_1 , який є підписантом всіх укладених з позивачем документів не є особою, яка визнана судом винною у скоєнні злочину.

Окрім цього, за змістом даного вироку зафіксовані події відбулись у період часу з 27 травня 2017 року по 08 квітня 2016 року, тоді як господарська операція з ПП «Торговий дім Макс» мала місце - 05.05.2016, 15.04.2016.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року по справі № 520/2127/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 10.07.2019 року