Справа № 1.380.2019.000318
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5043/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року (головуючого судді Крутько О.В.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львові о 10 год. 57 хв. повний текст рішення складено 05.04.2019 у справі № 1.380.2019.000318 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.01.2019 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 22.12.2017 року №2365/13-01-13-07/НОМЕР_1, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.01.2018 року № винесене на підставі акту перевірки від 22.12.2017 року №2365/13-01-13-07/НОМЕР_1 на суму 170,00 грн., визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.01.2018 року № винесене на підставі акту перевірки від 22.12.2017 року №2365/13-01-13-07/НОМЕР_1 на суму 105516,13 грн., визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.01.2018 року № винесене на підставі акту перевірки від 22.12.2017 року №2365/13-01-13-07/ НОМЕР_1 на суму 7970,80 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує, що листа ПАТ «УкрСиббанк» від 02.09.2016 №11-42/27916 щодо аналювання (прощення) боргу за кредитним боргом не отримував, а які документи підписував під час процедури прощення боргу не пам`ятає, а про сплату податку йому ніхто не повідомляв, ні акту, ні податкових повідомлень рішення не отримував, а підписи на поштових відправленнях не належать ні йому ні його батькам, а тому не мав об`єктивної можливості захистити свої інтереси раніше. Посилається на пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року. З врахуванням положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Відповідач подавав відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду. Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу Головного управління ДФС у Львівській області №5891 від 29.11.2017, було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

За результатами даної перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області був складений акт №2365/13-01-13-07/НОМЕР_1 від 22.12.2017.

Згідно висновків даного акту перевірки були встановлені наступні порушення платником податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): п.164.1, п.п.164.2.10 п.164.2 ст.164, п.п.174.2.2 п.174.2, п.174.6 ст.174, п.167.2 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 п.п.168.4.5 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України (далі - ПК України) від 02.12.2010 року №2755-VI донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 84412,90 грн; п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України від 02.12.2013 року №2755-VI неподання податкової декларації про доходи та майновий стан за 2015 рік; пп.1.2, пп1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16/1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2015 рік на загальну суму у розмірі 6376,64 грн.

На підставі акту перевірки №2365/13-01-13-07/НОМЕР_1 від 22.12.2017, Головним управлінням ДФС у Львівській області були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 24.01.2018, № від 24.01.2018, № від 24.01.2018.

У податковому повідомленні-рішенні № від 24.01.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області було встановлено порушення п.164.1, п.п.164.2.10 п.164.2 ст.164, п.п.174.2.2 п.174.2, п.174.6 ст.174, п.167.2 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 п.п.168.4.5 п.168.4 ст.168 ПК України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 105516,13 грн. (за податковими зобов`язаннями - 84412,90 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 21103,23 грн).

У податковому повідомленні-рішенні № від 24.01.2018 року Головним управлінням ДФС у Львівській області було встановлено порушення пп.1.2, пп1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16/1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - військовий збір на суму 7970,80 грн (за податковими зобов`язаннями - 6376,64 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1594,16 грн).

У податковому повідомленні-рішенні № від 24.01.2018 року Головним управлінням ДФС у Львівській області було встановлено порушення п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПКУкраїни та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав дохід у вигляді анульованої кредитором за його самостійним рішенням основної суми боргу, а тому відповідно до вимог чинного податкового законодавства у нього виник обов`язок відобразити у річній податковій декларації та самостійно сплатити з отриманого доходу податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір, подати податкову декларацію про доходи та майновий стан за 2015 рік, однак, такі дії позивачем вчинені не були, тому податковим органом прийняті правомірні рішення.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори (стаття 92 Конституції України).

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Згідно підпункту 14.1.47. пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Підпункт 14.1.54. пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до пункту 15.1. статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами (пункт 15.2. статті 15 ПК України).

Згідно з пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно абз. «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Платник податку - позивач, у відповідності до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку як платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до пункту 179.7 статті 179 ПК України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку відповідно до абз. «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Законом України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів» з 03 серпня 2014 року запроваджено військовий збір.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПК України (із змінами і доповненнями) за ставкою 1,5% від об`єкта оподаткування.

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу 10 ПК України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та у спосіб, визначений статтею 176 ПК України для податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу 10 ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статті 163 ПК України.

Пункт 163.1 статті 163 ПК України передбачає, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. До складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді додаткового блага у межах, що оподатковується згідно з розділом 5 ПК України (підпунктом 164.2.17 «д» пунктом 164.2 статті 164 ПК України).

Згідно із підпунктом «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані, в тому числі, подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України).

Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пункт 120.1 статті 120 ПК України).

Отже, у позивача відповідно до податкового законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, виник обов`язок відобразити у річній податковій декларації та самостійно сплатити з отриманого доходу податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що згідно інформації з ЦБД ДРФО України та листа АТ «УкрСиббанк» (кредитор) від 02.09.2016 р. №11-42/27916, фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 кредитором, за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу анульовано суму боргу в ІІІ кв. 2015 року в сумі 425109,50 грн., що відображено в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і суми утриманого з них податку» (форма 1 ДР) за ознакою доходу « 126» відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації) (аркуші справи 45-47).

Відповідно до повідомлення про анулювання боргу АТ «УкрСиббанк» №31-3/04/140 від 26.08.2015, ОСОБА_1 по кредиту згідно договору №0 1) від 11.12.2007 р., укладеному з ПАТ «УкрСиббанк», було анульовано борг в сумі 18970,56 доларів США.

Публічним акціонерним банком «УкрСиббанк» до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 2015 рік був включений анульований (прощений) борг позивача в сумі 18790,69 дол. США, що складало 425109,50 грн. по курсу НБУ станом на 26.08.2015 року.

Позивач належним чином повідомлений банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про свій обов`язок самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом, із відображенням такого доходу у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Відповідно до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

АТ «УкрСиббанк» листами від 02.09.2016 №11-42/27916 та №13-3-02/19 від 04.09.2019 підтверджено анулювання (прощення) заборгованості ОСОБА_1 по договору кредиту від 11.12.2007 №0 1) у розмірі: суми основного боргу (кредиту) 18790,69 дол. США, що складало 425109,50 грн по курсу НБУ станом на 26.08.2015 р., а також суми процентів - 179,87 дол. США, що складало 4 069,27 грн по курсу НБУ станом на 26.08.2015.

Отже, позивач отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, а тому був зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що спростовує його доводи, що листа ПАТ «УкрСиббанк» від 02.09.2016 №11-42/27916 щодо аналювання (прощення) боргу за кредитним боргом не отримував, оскільки відповідний лист йому не адресувався, а був надісланий ГУ ДФС у Львівській області, яким на підставі нього була призначена перевірка та ухвалені оскаржувані податкові-повідомлення рішення.

А посилання скаржника у апеляційній скарзі про те, що які документи підписував під час процедури прощення боргу не пам`ятає та про сплату податку йому ніхто не повідомляв є такими, що не звільняють його від виконання вимог встановлених законодавством та такими, які ним беруться при вчиненні своїх дій, адже відповідно до повідомлення АТ «УкрСиббанк» №31-3-04/140 від 26.08.2015 адресоване ОСОБА_1 його повідомлено про сплату податку на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір, що засвідчено про отримання листа 26.08.2015 ОСОБА_1 та його підпис.

Щодо посилання скаржника на підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», який набрав чинності 07.05.2015 були внесені зміни до Податкового Кодексу України в частині звільнення від оподаткування операцій з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті та зобов`язанням за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

Підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 8, згідно з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансові кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Тобто не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України.

Згідно з абз. «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Податкового кодексу України), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 01 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є додатковим благом та підлягають оподаткуванню відповідно до вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, не є додатковим благом та не підлягають оподаткуванню.

Враховуючи вищевикладене, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 813/3526/17, від 20.06.2018 року у справі №804/4182/17, від 31.01.2019 року у справі №810/1575/16, від 30 листопада 2018 року у справі №820/710/16.

Крім того, аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Колегія судів враховує, що в листі №13-03-02/19 від 04.03.2019 ПАТ «УкрСиббанк» повідомив, що валюта зобов`язання за кредитним договором №0 1) від 11.12.2007 з іноземної валюти у гривню не змінювалась та прощення розміру різниці розрахованої відповідно до п.8 підр.1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не здійснювалось.

Таким чином, фізичною особою ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік та не задекларовано дохід у розмірі 425109,50 грн., не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України та наказу Головного управління ДФС у Львівській області №5891 від 29.11.2017, повідомлення про проведення перевірки від 29.11.2017 №718 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 , за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року.

Копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано ОСОБА_1 30.11.2017 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до приписів пункту 79.2. статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно підпунктів 42.1- 42.4 статті 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Апеляційним судом встановлено, що наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29.11.2017 № 5891 про проведення документальної невиїзної перевірки та повідомлення від 29.11.2017 №718 були скеровані позивачу 30.11.2017 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його адресу, однак конверт повернувся, у зв`язку з закінченням строку зберігання, вказане підтверджується копією поштового конверта (аркуші справи 49-50).

Таким чином, суд вважає необґрунтованими покликання апелянта на недотримання відповідачем процедури проведення перевірки, та на те, що ні акту, ні податкових повідомлень рішення не отримував, а підписи на поштових відправленнях не належать ні йому ні його батькам, а тому не мав об`єктивної можливості захистити свої інтереси раніше.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 22.12.2017 року №2365/13-01-13-07/НОМЕР_1, колегія суддів вважає, що таке не є рішенням суб`єкта владних повноважень, безпосередньо не породжує певних правових наслідків і сам по собі не має обов`язкового характеру для суб`єктів цих відносин, не тягне за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов`язків позивача, а тільки є носієм доказової інформації про виявлені порушення та по суті є документом на підставі якого виноситься рішення контролюючого органу, а саме: на його підставі були прийняті податкові повідомлення-рішення.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді та не стосуються меж перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що з врахуванням матеріалів справи та аналізу письмових доказів у сукупності, оскільки позивач декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік не подав, не сплатив податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та військовий збір, податкові повідомлення-рішення від 24.01.2018 № про визначення грошових зобов`язань з податку на доходи з фізичних осіб у загальному розмірі 105516,13 грн., № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,00 грн., № про визначення грошових зобов`язань з військового збору у сумі 7970,80 грн., Головне управління ДФС у Львівській області діяло правомірно, а позов задоволенню не підлягає. Мотивація наведена у апеляційній скарзі, не дає адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000318 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 05.07.2019