Справа № 572/1647/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6574/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Курильця А. Р., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Стельмаха О. на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2019 року (рішення ухвалено у м. Сарни судом у складі головуючого судді Довгого І. І., повний текст рішення виготовлений 24 квітня 2019 року) у справі № 572/1647/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення

Позивач просив визнати протиправними дії відповідача, щодо складання постанови № 58 від 29.05.2018 про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн;

скасувати постанову відповідача в справі про адміністративне правопорушення № 58 від 29.05.2018 про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову № 58 від 29.05.2018 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду першої інстанції оскаржив тимчасово виконуючий обов`язки військового комісара Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Стельмах О., подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 в порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію не забезпечив організацію весняного призову громадян на строкову військову службу на території Немовицької сільської ради, сільським головою якої він є, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, позивач не забезпечив оповіщення призовників, які підлягали призову на строкову військову службу весною 2018 року, згідно наданого йому списку, про їх виклик до Сарненського районного військового комісаріату. Крім того, позивач зобов`язаний був подати відповідні звернення до Сарненського відділу поліції для вирішення питання про притягнення призовників, що ухилялися від отримання повісток до передбаченої законодавством відповідальності.

Усі порушення, які поставлені за провину позивачу, були триваючими і закінчувалися тими днями по які мали бути виконані покладені на позивача обов`язки, тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена в межах строків встановлених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядженням військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.03.2018 № 1 на Немовицьку сільську раду було покладено зобов`язання до 20.03.2018 вчинити певні дії, проте постанову про накладення адміністративного стягнення за невчинення таких дії винесено зі спливом двох місяців, а саме 29.05.2018. Таким чином, на момент винесення оскарженої постанови завершився встановлений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що оскарженою постановою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 58 від 29.05.2018 позивача ОСОБА_1 сільського голову Немовицької сільської ради, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення передбаченого частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, за те, що він у визначений розпорядженням військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 період не організував своєчасне оповіщення, доставку та прибуття громадян до ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області та підлягають призову на строкову військову службу, не повідомив належним чином Сарненський військовий комісаріат про результати виконання розпорядження, не надав звернень щодо розшуку призовників, які ухиляються від виконання військового обов`язку до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки та не представив копії таких звернень до Сарненського РВК, чим порушив вимоги статті 15 Закону України «Про оборону України» та частини 1 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення від 18.05.2018 № 58.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 обраний на посаду Немовицької сільського голови, тобто наділений повноваженнями посадової особи органу місцевого самоврядування і здійснює свою діяльність у відповідності до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України «Про оборону України» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують призов громадян на строкову військову службу.

Згідно з частиною першою статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів, відповідні органи місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій, у тому числі навчальних закладів, незалежно від підпорядкування і форм власності зобов`язані на вимогу військових комісаріатів сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомляти районні (міські) військові комісаріати про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників і військовозобов`язаних.

Указом Президента України № 33/2018 від 15.02.2018 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році» визначено такі строки проведення призову на строкову військову службу у 2018 році: квітень травень, жовтень листопад.

В справі встановлено, що 18 травня 2018 року відносно позивача як посадової особи органу місцевого самоврядування, т. в. о. начальника відділення комплектування Сарненського РВК лейтенантом Міхновець А. А. складено протокол про адміністративне правопорушення № 58 за порушення ним вимог частини першої статті 210-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-23 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Зі змісту оскарженої постанови, видно, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача стало те, що під час весняного призову з 01 квітня 2018 року, оголошеного Указом Президента України № 33/2018 від 15.02.2018 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році», Немовицький сільський голова ОСОБА_1 не забезпечив призов громадян на строкову військову службу всупереч вимог частини третьої статті 15 Закону України «Про оборону України».

На вимогу військового комісаріату позивач неналежним чином здійснив оповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військового комісаріату, не забезпечив своєчасне прибуття за цим викликом призовників і військовозобов`язаних, чим порушив вимоги частини першої статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Після отримання розпорядження районного військового комісаріату щодо сповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх явку на призовні дільниці для призову на військову службу позивач неналежним чином здійснив оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання; письмово не повідомив районному військовому комісару про результати оповіщення та виконання вимог законодавства призовниками і військовозобов`язаними та власниками будинків; не забезпечив контроль за прибуттям призовників і військовозобов`язаних за викликом районного військового комісара, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оборону України» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують: призов громадян на строкову військову службу; організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом; здійснення інших повноважень у галузі оборонної роботи, передбачених законами, тощо.

Як зазначено у пункту 64 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою КМ України № 352 від 21 березня 2002 року, оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці відбувається за наказами районних військових комісарів (додаток 14) і повістками (додаток 15), врученими призовникам через житлово-експлуатаційні організації, домовласників, відповідні виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, де немає військових комісаріатів, керівників підприємств, установ, організацій, навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форми власності.

Наказ районного військового комісара розсилається житлово-експлуатаційним організаціям, домовласникам, відповідним виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, на підприємства, в установи та організації, навчальні заклади. Про проведення призову повідомляється через засоби масової інформації.

Пунктом 33 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМ України від 07 грудня 2016 року № 921, визначено, що у разі отримання розпорядження районного (міського) військового комісаріату щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору) для їх приписки до призовної дільниці, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних виконавчі комітети сільських, селищних та міських рад: відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні осіб; здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання під їх особистий підпис у картках первинного обліку. У разі відсутності призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання доводять вимогу про виклик до відома власників будинків, у яких вони проживають; письмово повідомляють районному (міському) військовому комісаріату про результати оповіщення та виконання вимог законодавства призовниками і військовозобов`язаними та власниками будинків; забезпечують контроль за прибуттям призовників і військовозобов`язаних за викликом районного (міського) військового комісаріату.

Отже, чинним законодавством України чітко визначено, що оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці відбувається за наказами районних військових комісарів і повістками, врученими призовникам через житлово-експлуатаційні організації, домовласників, відповідні виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.

Обов`язковим для військових комісаріатів є направлення відповідного наказу про призов відповідним виконавчим органам сільських, селищних і міських рад.

Отже, Сарненський районний військовий комісаріат направив у встановленому законом порядку розпорядження та інші документи, які зобов`язували позивача як сільського голову вчиняти встановлені законодавством України дії, пов`язані з забезпеченням призову на строкову військову службу осіб у 2018 році.

Відповідно до статті 235 КУпАП, військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників.

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Таким чином, позивач вчинивши дії щодо складання постанови № 58 від 29.05.2018 діяв в межах своїх повноважень, а отже відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Об`єктом такого правопорушення є порядок управління, встановлений у сфері забезпечення мобілізаційної підготовки та мобілізації. Правовою базою в цій сфері є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою зазначеної норми закону передбачає невиконання приписів статей 21 та 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 29 травня 2018 року підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є неналежне оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання, не повідомлення військомату у письмовій формі про результати оповіщення та виконання вимог законодавства призовниками, військовозобов`язаними та власниками будинків, не забезпечення контролю за прибуттям призовників та військовозобов`язаних за викликом військового комісара.

Частиною першою статті 211-4 КУпАП передбачена відповідальність за незабезпечення керівниками або іншими відповідальними за військово-облікову роботу посадовими особами підприємств, установ, організацій, колективних сільськогосподарських підприємств і навчальних закладів на вимогу військових комісаріатів сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати або перешкода зазначених посадових осіб своєчасній явці громадян на збірні пункти чи призовні дільниці.

Стаття 38 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» встановлює обов`язок виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад на вимогу військомату сповіщати військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у комісаріат і забезпечувати їх своєчасне прибуття на виклик.

Об`єктивною стороною цього правопорушення є незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про виклик у військовий комісаріат

Таким чином, саме частиною першою статті 211-4 КУпАП передбачена відповідальність за неналежне оповіщення призовників і військовозобов`язаних про виклик до військомату і як наслідок не повідомлення військомату про результати такого оповіщення, тоді як позивача було притягнуто до відповідальності за таке правопорушення на підставі частини першої статті 210-1 КУпАП.

Вищевикладені висновки суду апеляційної інстанції свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 210-1 КУпАП.

Аналогічна правова позиція в подібній справі викладена Верховним Судом в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 708/472/17.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, що є підставою для його скасування та прийняття постанови про часткове задоволення позову з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Стельмаха О. задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2019 року у справі № 572/1647/18 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення № 58 від 29 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення в розмірі 510 грн і справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. Р. Курилець
Д. М. Старунський