Справа № 607/13765/16-а
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року,Львів№ 857/Н-6/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Носа С.П., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі за апеляційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року в адміністративній справі №607/13765/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, суд-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просив:

визнати протиправними дії Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року №2663-111, що діяла станом на жовтень 2003 року), на підставі довідки прокуратури Тернопільської області від 16.11.2016 року №156 про заробітну плату з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, щодо обмеження її максимальним розміром та виплати різниці в пенсії за минулий час - в межах дванадцятимісячного терміну;

зобов`язати відповідача провести йому перерахунок пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Тернопільської області від 16.11.2016 №156 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІИ, яка діяла станом на жовтень 2003 року) з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку -17561.60 гривень, що становить 15805.44 гривні, без обмеження максимальним розміром пенсії, з подальшою виплатою пенсії у встановленому розмірі після її перерахунку та виплатити різницю в пенсії за минулий час (в межах дванадцятимісячного терміну), починаючи з 02 березня 2016 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року позов задоволений. Визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми заробітної плати, визначеної в довідці прокуратури Тернопільської області №156 від 16.11.2016 року.

Зобов`язано Тернопільське об`єднане Управління пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити з 16.05.2016 року перерахунок та виплату раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років з місячного (чинного) заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Тернопільської області №156 від 16.11.2016 року в розмірі 90 % від суми заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задоволено. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року у справі № 607/13765/16 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд, виходив з того, що на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою КМУ № 1013 (набрала чинності з 01 грудня 2015 року) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини сімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність. А відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі за текстом - Закон № 1697- VII), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На час розгляду справи такого порядку не визначено.

28.05.2019 року Восьмим апеляційним адміністративним судом зареєстрована заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі №607/13765/16-а.

Заява обґрунтована тим, що 24 квітня 2019 року у справі №826/8546/18 Верховним Судом було прийнято постанову, у п. 41 та п. 44 якої вказано, що повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 15 липня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України. Урядом відповідний нормативно-правовий акт у строк до 25 січня 2015 року не прийнято, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено. Пунктом 54 вказаної постанови суду передбачено, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на відповідача, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

Заявник вказує, що Верховний Суд 24 квітня 2019 року визнав бездіяльність КМУ щодо неприйняття постанови, що регулює умови та порядок перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури протиправною, що є істотною нововиявленою обставиною у даній адміністративній справі. Просить переглянути постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі №607/10301/16-а, за наслідком чого її за нововиявленими обставинами скасувати, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

Позивач подав до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його прибуття в судове засідання 11.07.2019 року через раптове погіршення стану його здоров`я. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що позивач подаючи клопотання до суду про відкладення розгляду справи з підстав погіршення стану його здоров`я, однак жодних доказів на підтвердження викладених обставин не надав. Також позивач не надав суду доказів неможливості прибуття уповноваженого позивачем представника в судове засідання. Повідомлення про призначення розгляду справи було направлено позивачу засобами поштового зв`язку та отримано ним 27.06.2019 року, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20, том 2), а відтак у позивача було достатньо часу для вирішення питання щодо належного представництва його інтересів в суді апеляційної інстанції 11.07.2019 року. Направлення клопотання про відкладення розгляду справи в день судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вказує на зловживання позивачем своїми правами, які чинять перешкоду в належному та своєчасному розгляді справи.

Водночас, колегія суддів враховує, що судом апеляційної інстанції не була визнана обов`язкова участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі та не явка позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч. 2 ст. 361 КАС України).

Таким чином під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Згідно з ч.4 ст.361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які:

-об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи;

-не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Згідно Пленуму Вищого адміністративного суду від 22.05.2015 року №7 «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» «нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №826/8546/18, якою визнано протиправною бездіяльність КМУ щодо неприйняття постанови, що регулює умови та порядок перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (09 серпня 2017 року) не існувало і про такий висновок суду не могло бути відомо сторонам по справі станом на час прийняття оскаржуваної постанови суду.

Таким чином, враховуючи викладене, обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, зокрема обставини, на які посилається заявник в своїх поясненнях, не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас, колегією суддів встановлено, що у п.54 вказаної постанови від 24.04.2019 року Верховний Суд звертає увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на КМ України, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

При цьому суд, приймаючи рішення у даній справі, виходив з того, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було. Тривале невиконання Кабінетом Міністрів України вимог п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII призвело до правової невизначеності у спірних правовідносинах та ситуації, за якої пенсіонери з числа прокурорів не мають можливості реалізувати своє право на перерахунок пенсії, передбачене ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII.

Поряд з цим, Пенсійний фонд України, як орган державної влади, в силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, відсутність визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, призвела до того, що Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

Бездіяльність Кабінету Міністрів України, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено у ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, не може вважатися доказом протиправності дій Пенсійного фонду України і покладати на нього обов`язки, не передбачені законодавством. При цьому, причини бездіяльності Кабінету Міністрів України та їх оцінка не є предметом спору у даній справі.

Таким чином, обставина, на яку посилається заявник, як на нововиявлену, а саме бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру, існувала на момент винесення судового рішення у даній справі та була врахована судом при винесенні такого рішення.

При цьому, ані на час винесення судом постанови у даній справі, ані на час розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, позивачем не надано доказів встановлення Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, на підставі якого у відповідача виник би обов`язок щодо проведення відповідного перерахунку пенсії позивачці.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків суду зазначених у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі і №607/13765/16-а.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

З огляду на викладене, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст. 361 КАС України, а тому підстави для скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі №607/13765/16-а відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 325, 329, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі за апеляційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року в адміністративній справі №607/13765/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі №607/13765/16-а залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді С. П. Нос
Р. П. Сеник

Повний текст ухвали суду складено 11 липня 2019 року.