Справа № 340/1301/19
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м.Кропивницький Справа № 340/1301/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Нечаївської сільської ради Компаніївського району (вул.Яновського, 1а, с.Нечаївка, Компаніївський район, Кіровоградська область, 28420, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області щодо розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

-зобов`язати Нечаївську сільську раду Компаніївського району Кіровоградської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

- застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області подати у місячний строк, з дня набрання законної сили, звіт про його виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем було допущено бездіяльність в частині розгляду його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку з чим він був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов та просив суд відмовити у його задоволені, оскільки двадцять четверта сесія Нечаївської сільської ради від 16.05.2019 р., на якій розглядалась заява позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не відмовила в її задоволенні, як помилково вважає позивач, а не прийняла будь-яке рішення щодо неї. Отже, позивач не позбавлений права повторно звернутись до ради з такою заявою (а.с.22-24).

Позивач подав відповідь на відзив (35-37).

Згідно до ст.ст.262, 263 КАС України дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що в квітні 2019р. представник позивача ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

До заяви також було додано:

- графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;

- копія паспорта та ідентифікаційного номера;

- копія посвідчення учасника бойових дій;

- копія довіреності.

Заява зареєстрована 10.04.2019 р. за вх.№106 (а.с.26).

Розпорядженням від 07.05.2017 р. №9 скликано двадцять четверту позачергову сесію сільської ради сьомого скликання 16.05.2019 р. о 14 годині (а.с.32).

13.05.2019 р. за №02-23/149 відповідачем на адресу представника було направлено повідомлення, що заява позивача буде розглянута на черговій сесії, копію рішення сесії буде надіслано (а.с.27).

Засіданням двадцять четвертої сесії сільської ради від 16.05.2019 р. було розглянуто заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Згідно витягу з протоколу сесії по результатам голосування рішення не прийнято (а.с.33).

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

У відповідності зі ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, ст.ст.12, 122 Земельного кодексу України.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст. 122 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, чинним законодавством чітко визначено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Представник відповідача не заперечує, що за результатами розгляду 16.05.2019 р. заяви позивача не прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або про відмову в його наданні.

Відтак, в порушення ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо прийняття в межах повноважень рішення за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що ж стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд дійшов наступних висновків.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 22 Закону України "Про землеустрій" рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Відповідно до ч. 4 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем не здійснено перевірки заяви позивача на відповідність її вимогам ст.ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України, як умови надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (або вмотивованої відмови), а тому у задоволенні позову про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання такого дозволу слід відмовити.

Однак, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відтак, суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права є зобов`язання відповідача належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (вх.№106 від 10.04.2019 р.), та прийняти в межах компетенції відповідне рішення.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає, що ч.1 ст.382 Кодексу вказує те, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим, позивач не навів причин та не надав доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Відтак, підстави зобов`язувати відповідача подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Нечаївської сільської ради Компаніївського району (вул.Яновського, 1а, с.Нечаївка, Компаніївський район, Кіровоградська область, 28420, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Нечаївської сільської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Зобов`язати Нечаївську сільську раду Компаніївського району Кіровоградської області розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (вх.№106 від 10.04.2019 р.), та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України. Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник