Справа № 360/4192/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року справа №360/4192/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року (повний текст складено 12 лютого 2019 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4192/18 (суддя І інстанції - Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.03.2018 рішенням Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, яке викладене у листі № 1949/03-22/30, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

В обґрунтування рішення Білокуракинське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області посилається на те, що відповідно документам, які є на підприємстві, не можливо встановити повну зайнятість на роботі тракториста-машиніста, виконання встановленого мінімумом людино-днів, характер роботи у вільний від роботи на тракторі час. За таких обставин, відповідач відмовив в оформленні пенсії на пільгових умовах, посилаючись на відсутність такого права.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду Луганської області з вимогами про визнання протиправним рішення та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2018р. у справі №812/1248/18, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано протиправним рішення Білокуракинського об`єднаного управління ПФУ Луганської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2017 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки , наданої судом у рішенні.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 зазначене рішення суду було скасоване, та у задоволенні позову відмовлено. Ця постанова суду мотивована тим, що у копії пенсійної справи, яка була надана відповідачем на запит суду, наявна заява позивача від 06.09.2017 про призначення йому пенсії за віком. Також, відповідно рішення №773 від 25.09.2017 позивачу призначено пенсію за віком. Але, відповідно до розпорядження першого заступника начальника Сватівського відділу Білокуракинського об`єднаного управління ПФУ Луганської області від 25.09.2017 заблоковано виплату пенсії позивачу. За таких обставин, суд вирішив, що Розпорядження від 25.09.2017 не скасоване, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Про ці документи позивачу стало відомо лише із постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018р, адже відповідач про наявність таких документів позивача ніяк не повідомляв, а лише надав відмову у призначенні пенсії за віком.

На підставі викладеного позивач просив взнати протиправним та скасувати розпорядження першого заступника Сватівського відділу Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України від 25.09.2017 щодо блокування виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі № 360/4192/18 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Першого заступника начальника Сватівського відділу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 25.09.2017 щодо заблокування виплати пенсії ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02.03.2018 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код: 41246789, місцезнаходження: 92200, Луганська обл., Білокуракинський район, селище міського типу Білокуракине, вул. Історична, будинок 81) здійснити виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 з 06 вересня 2017 року раніше призначеної пенсії за віком. В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 57-59).

Відповідно до протоколу № 773 від 25.09.2017 Білокуракинського ОУПФУ Луганської області ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 06.09.2017 (а.с. 11, 46, 115).

При цьому суд зазначає, що даний протокол підписаний посадовими особами відповідача та засвідчена печаткою.

Розпорядженням Першого заступника начальника Сватівського відділу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 25.09.2017, заблоковано виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, до з`ясування з 06.09.2017, до надходження консультаційної відповіді з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 12).

Білокуракинське ОУПФУ Луганської області звернулось до Головного управління ПФУ в Луганській області листом від 29.09.2017 № 3720/03-17/3с стосовно роз`яснення щодо правомірності зарахування ОСОБА_1 період роботи у СФГ "Центр" до пільгового стажу, який дає право на пенсію відповідно до п. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 93-94).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 01.02.2018 № 1395/02-01 повідомлено, що по документам, які є на підприємстві, неможливо встановити повну зайнятість ОСОБА_1 на відповідних роботах в якості тракториста протягом польового сезону, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Враховуючи вищевикладене, права на призначення дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , як трактористу-машиністу відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - не має (а.с. 164-165).

Відповідно до рішення Білокуракинського ОУФПУ Луганської області від 02.03.2018 № 1949/03-22/ЗС, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії (а.с. 166).

Спірним питанням у даній справі є заблокування виплати пенсії позивачу, вже після її призначення відповідачем.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 92 Конституції України, виключно законами України визначаються: […] 6. основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […].

Закон України "Про пенсійне забезпечення" гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ст. 80 Закону України "Про пенсійне забезпечення", заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

Статтею 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 82 Закону України "Про пенсійне забезпечення", документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Відно до підпунктів 4.1-4.3 пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

З аналізу наведених норм вбачається, що орган, що призначає пенсію після отримання заяви про призначення пенсії, перевіряє її оформлення, а також зміст і належне оформлення наданих документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності), та за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, протягом десяти днів приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

З матеріалів справи убачається, що 06 вересня 2017 року позивач звернувся до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення пенсії.

З протоколу № 4 засідання комісії з призначення пенсій при Сватівському відділі Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області 02 березня 2018 року відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Тобто, рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу було прийнято відповідачем, поза межами строку встановленого Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Так виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Таким чином, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення про припинення виплати пенсії з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

Суд зазначає, що ані Законом № 1058-IV, ані будь-яким іншим нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення не визначено такого поняття як рішення про заблокування виплати пенсії.

Відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що відповідач, у разі виявлення недостовірних відомостей в документах, які були надані позивачем для призначення, не був позбавлений права, за умови прийняття відповідного рішення про припинення виплати пенсії позивачу, стягнути з позивача заборгованість з над міру сплачених сум пенсій в судовому порядку.

Проте, відповідачем було призначено пенсію за віком позивачу з 06.09.2017 (з моменту звернення), що вбачається з відповідного протоколу № 773 від 25.09.2017, розпорядженням відповідача від 25.09.2017 виплату пенсії позивачу заблоковано, з підстав та у спосіб не передбачений чинним законодавством, та в подальшому відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1

Фактично відповідачем відмовлено у призначенні пенсії позивачу, вже після її фактичного призначення та припинення її виплати.

Таким чином, відповідач, при прийнятті рішення про заблокування виплати пенсії та в подальшому відмови в її призначенні ОСОБА_1 діяв не у спосіб та не в межах повноважень, що визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення", а тому зазначені рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, судом першої інстанції зазначено наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначені конкретні способи судового захисту.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що предметом оскарження у справі № 812/1248/18, за наслідками розгляду якого прийнято рішення Луганським окружним адміністративним судом від 18.06.2018, було визнання протиправними дії Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зазначеним судовим рішенням зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2017 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 у цій справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав встановлення апеляційним судом факту призначення позивачу пенсії за віком рішенням № 773 від 25.09.2017.

При цьому суд апеляційної інстанції не надав правову оцінку щодо можливості включення/невключення періодів роботи в СФГ "Центр" до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Рішення відповідача від 02.03.2018 про відмову в призначенні пенсії позивачу не було предметом дослідження ані судом першої, ані судом апеляційної інстанції.

Оскільки судом встановлено, що виплату пенсії позивачу призначено з 06 вересня 2019 року, що оформлено протоколом № 773 від 25.09.2017, відповідно до розпорядження відповідача від 25.09.2017 виплату пенсії заблоковано, та в подальшому відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, з підстав та у спосіб не передбачених чинним законодавством, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність обрати такий спосіб захисту порушеного права позивача як прийняття рішення про визнання протиправним та скасування розпоряджень суб`єкта владних повноважень та зобов`язання його вчинити певні дії.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушеного права позивача, а саме прийняти рішення про визнання протиправним та скасування розпорядження Першого заступника начальника Сватівського відділу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 25.09.2017 щодо заблокування виплати пенсії позивачу, визнання протиправним та скасування рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02.03.2018 про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язання відповідача здійснити виплату раніше призначеної пенсії за віком позивачу з 06 вересня 2019 року.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі № 360/4192/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі № 360/4192/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 10 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко