Справа № 222/595/19
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/595/19
Провадження № 2-а/222/18/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

з участю секретаря Гранкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське, за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ст. л-та поліції Школьник Д.А., справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Школьник Дмитра Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати дії командира ВБДР УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Школьник Д.А. протиправними, та скасувати постанову серії ВР № 317076 від 04.04.2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що відповідно до винесеної постанови серії ВР № 317076 від 04.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, її було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП. Як зазначено в постанові, в с. Касянівка по вул. Гагаріна на перехресті з вул. Грецькою, вона, являючись посадовою особою, відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі в с. Касянівка, порушила правила, норми та стандарти п.4.15 ДСТУ 35.07-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» не встановила дорожні знаки 2.1 та 2.3 на вказаному перехресті, чим порушила ст.ст. 7, 9, 12 ЗУ «Про дорожній рух», п.15 ПДР України, п.10.4.2 ДСТУ 4100-2014 та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. Проте, діючого законодавства вона не порушувала, з даною постановою не згодна, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Так, зазначила, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про дорожній рух», якою визначена компетенція сільських, селищних рад, їх виконавчі органи не уповноважені здійснювати організацію дорожнього руху на території відповідно селищ та сіл, оскільки організація дорожнього руху на території населених пунктів, які являються селищами та селами, а не містами, входить до повноважень районних рад та районних державних адміністрацій, на території яких знаходяться села та селища. Питання встановлення дорожніх знаків в цій статті не визначено. Відповідно до ст.ст. 16, 17 ЗУ «Про автомобільні дороги» вулиці та дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю, управлінням, функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Зазначена в постанові вулиця Гагаріна на перехресті з вулицею Грецькою знаходиться в комунальній власності в Службі автомобільних доріг Донецької області, які обслуговуються філією «Автодор №4» ДП «Донецький облавтодор». Таким чином вона не уповноважена встановлювати дорожні знаки, вважає, що в її діях відсутній склад правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП, а тому постанова прийнята з порушенням законів України, не є обґрунтованою та законною.

Ухвалою судді від 10.04.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні Володарського районного суду Донецької області. Крім цього, відповідачу роз`яснено що він за три дні до початку судового засідання має право подати відзив на позов та докази у разі заперечення позовних вимог за наявності. Також відповідачу роз`яснено його обов`язок відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, надати суду всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також стороні відповідача разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

У строк визначений в ухвалі суду, відзив на позов, відповідачем не подано, як і не виконано обов`язок, щодо надання суду всіх матеріалів, що були або мали бути взяті відповідачем до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення, вчинення дії, з приводу яких подано позов, а тому суд у відповідності до положень ч.6 ст. 162 КАС України вирішив справу за наявними матеріалами.

Позивачка ОСОБА_1 під час судового розгляду справи підтримала позовні вимоги з вищезазначених підстав, та наполягала на їх задоволенні. Також суду пояснила, що вона як голова сільради не є відповідальною особою за встановлення дорожніх знаків, а це є компетенцією філії «Автодор №4» ДП «Донецький облавтодор». Таким чином вважає, що відповідач безпідставно наклав на неї штраф в розмірі 1020 грн.

Відповідач інспектор ВБДР УПП в Донецькій області ДПП старший лейтенант поліції Школьник Д.А. в судовому засіданні, яке відбулося 31.05.2019 року, позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення. Вважає, що постанова є законною та позивача правомірно притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП. Остання є головою сільради, а тому у відповідності до ст. 7 ЗУ «Про дорожній рух» вона мала обов`язок забезпечити виконання законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та встановити дорожні знаки пріоритету на дорожніх вулицях, які перебувають на балансі відповідної сільради. Також пояснив, що відзив на позов він не надавав. В подальшому, після оголошеної перерви, відповідач в судове засідання призначене на 02.07.2019 року о 15-00 год. не прибув. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про перенесення розгляду справи на інший час від нього не надійшло.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд закінчив розгляд справи у відсутність нез`явившегося відповідача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 317076 від 04.04.2019 року, винесеної інспектором ВБДР УПП в Донецькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Школьником Дмитром Анатолійовичем, позивачку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП, а саме за те, що вона 04.04.2019 року о 15-40 год. в Донецькій області Нікольського району в с. Касянівка по вул. Гагаріна на перехресті з вул. Грецька являючись посадовою особою, відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі в с. Касянівка порушила правила, норми та стандарти п.4.1 ДСТУ 3507-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» не відновив відсутні дорожні знаки 2.1 та 2.3 на вказаному перехресті, чим порушила ст. 7, 9, 12 ЗУ «Про дорожній рух», п.п.1.5 ПДР України, п.10.4.2 ДСТУ 4100-2014, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Частиною 1 статті 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого їх захисника представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивачка, як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ту обставину, що вона не наділена повноваженнями, щодо встановлення дорожніх знаків та не є суб`єктом складу адмінправополрушення передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 ЗУ «Про дорожній рух» визначена компетенція сільських, селищних рад, їх виконавчих органів, зокрема до компетенції сільських, селищних рад, їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення виконання вимог законодавства та рішень центральних органів виконавчої влади з питань дорожнього руху і його безпеки; розробка, затвердження та виконання місцевих програм безпеки дорожнього руху; створення позабюджетних фондів для додаткового фінансування заходів щодо безпеки дорожнього руху; організація та контроль за діяльністю підприємств з питань дорожнього руху і його безпеки, тощо.

Компетенція органів державної влади, місцевого самоврядування та об`єднань громадян у сфері дорожнього руху визначена розділом ІІ Закону України «Про державний рух».

До компетенції міських та їх виконавчих органів, районних рад та районних адміністрації у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами, що передбачено абзацом 8 ч.1 ст. 6 Закону України «Про дорожній рух».

Таким чином, аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що ні селищні та сільські ради, ні їх виконавчі органи не уповноважені здійснювати організацію дорожнього руху на території відповідно селищ та сіл, оскільки організація дорожнього руху на території населених пунктів, які являються селищами та селами, а не містами, входить до повноважень районних рад та районних державних адміністрацій, на території яких знаходяться села та селища.

Згідно п.13 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою.

Між тим статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Аналіз положення ст.14 та ч.1 ст.140 КУпАП дає підстави стверджувати, що суб`єктом адміністративного правопорушення, що полягає в порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйнятті своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, є посадові особи, до службових обов`язків яких відносяться повноваження з дотримання таких правил та норм.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на посаді голови Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області. Однак, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що саме ОСОБА_1 є відповідальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі с. Каянівка. З оскаржуваної постанови вбачається, що вона складена відносно фізичної особи, а не відносно голови сільської ради.

Також слід зазначити, що у відповідності до положень ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно п.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 слідує, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем не надано такого акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі із відповідними замірами та схемами, що не відповідає вимогам п. 3 розділу ІІ вищезазначеної Інструкції.

Таким чином відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого у відповідності до ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, на спростування доводів позивачки не представлено суду жодних доказів які б підтверджували в діях позивачки наявність складу адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП, в зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивачки щодо скасування оскаржуваної постанови в цій частині є слушними та підлягають задоволенню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення відносно останньої на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС Українизакриттю.

Також слід зазначити, що вимоги позивачки про визнання дій відповідача протиправними не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до положень ч.3 ст. 286 КАС України, якою визначено повноваження суду щодо прийняття рішень в зазначеній категорії справ, визнання дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень протиправними не передбачено.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 9, 14, 222, 251, 278, 280, 283, 288 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Школьник Дмитра Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 317076 від 04.04.2019 року, винесеної інспектором ВБДР УПП в Донецькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Школьник Дмитром Анатолійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ч.1 ст. 140 КУпАП, і накладення на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ч.1 ст. 140 КУпАП - закрити.

В решті частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Є.О. Подліпенець