Справа № 127/9072/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/9072/19

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

09 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Шерра Олега Олександровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 26.09.2018,

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Шерра О.О., в якому просив скасувати постанову №373 про адміністративне правопорушення Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області від 26.09.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.85 КУпАП у вигляді 170 грн. штрафу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року адміністративний позов повернуто позивачу на підставі ч.2 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що про існування оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач дізнався 21.03.2019 від державного виконавця Дячука В.В., який вручив йому повідомлення про відкриття виконавчого провадження винесеного по примусовому виконанню постанови №373 від 26.09.2018 .

24.06.2019 від відповідача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у її задоволенні.

Крім того, до відзиву долучено копію списку №17128 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів поданих до відділення поштового зв`язку, в якому міститься інформація про направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа.

За правилами ч.1 ст.312 та п.3 ч.1 ст.294 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на оскарження постанови №373 від 26.09.2018.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить із наступного.

Частиною 2 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині 3 цієї статті зазначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так ч.2 ст.286 КАС України регламентовано, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,-протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З аналізу наведених правових норм вбачаться, що перебіг строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення починається з моменту винесення такої постанови.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Так, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Частиною 1 ст.17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" визначено, що суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Зокрема, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97 право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

З матеріалів справи слідує, що постановою №373 про адміністративне правопорушення Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області від 26.09.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.85 КУпАП у вигляді 170 грн. штрафу.

Позивач стверджує, що про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 21.03.2019 від державного виконавця під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та надав повідомлення про відкриття виконавчого провадження з відміткою про отримання.

При цьому, з наявної в матеріалах справи копії оскаржуваної постанови слідує, що в ній відсутній підпис ОСОБА_1 про отримання останньої.

На підтвердження направлення копії постанови на адресу позивача, відповідачем надано копію списку №17128 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих до відділення поштового зв`язку, в якому міститься інформація про направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа за № 325.

Між тим, за результатами пошуку на сайті Укрпошти встановлено, що дані про відправлення за номером 325 відсутні, тому що не зареєстровані в системі, а відтак з копії списку, наданого відповідачем в якості доказу можливо встановити лише факт направлення рекомендованого листа на адресу позивача, проте встановити вміст поштового відправлення та дату отримання останнього не представляється можливим.

Отже, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції, що причини на які посилається останній є неповажними.

Крім того, в матеріалах адміністративного позову відсутні матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, в якому за твердженнями відповідача, позивача повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а отже висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про дату розгляду справи та мав можливість дізнатись в Управлінні Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області про результати розгляду, грунтуються виключно на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення позову ОСОБА_1 є передчасним та необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням норм процесуального права, а справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 205, 243, 250, 286, 294, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Шерра Олега Олександровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 26.09.2018 скасувати.

Матеріали адміністративного позову направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.