Справа № 163/190/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4502/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

представник позивача: ОСОБА_1

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2019 року у справі №163/190/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 7865/20500/18 від 16.01.2019 року,-

суддя в 1-й інстанції - Чишій С.С.,

час ухвалення рішення - 26.03.2019 о 15:41:42,

місце ухвалення рішення - м. Любомль,

дата складання повного тексту рішення - 01.04.2019,-

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2019 року позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Волинської митниці Державної фіскальної служби та просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 7865/20500/18 від 16.01.2019 року, якою його визнано винним у вчиненні передбаченого ст.485 МК України порушення митних правил і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 36 397,80 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що митні оформлення спірних ВМД проводились протягом 2017-2018 років. В ході здійснення митного контролю жодних зауважень до визначеного декларантом коду товару співробітники митниці не висловлювали, коригування митних декларацій щодо коду товару не проводилось. При визначені коду УКТ ЗЕД товару декларантом бралися за основу відомості з товаросупровідних документів експортних деклараціях, інвойсах, в яких зазначено код класифікації товару . Цей же код вказано у митних деклараціях при ввезенні товару на митну територію України, а неправильність його визначення при здійсненні митного контролю та оформлення органом доходів і зборів встановлена не була. В ході документальної невиїзної перевірки ТзОВ «Авто Інтернешнл» на підставі однієї назви товару визначено класифікаційний код УКТ ЗЕД . Позивач зазначає, що діяв добросовісно, без жодного умислу на заявлення неправдивих відомостей щодо класифікації товару, до митного органу пред`явив виключно ті документи, які були наявні та необхідні для прийняття рішення щодо коду УКТ ЗЕД, що виключає наявність в його діях прямого умислу на вчинення правопорушення.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2019 року позов задоволено. Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 16.01.2019 року в справі про порушення митних правил № 7865/20500/18 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 36 397,80 гривень, скасовано. Провадження в справі про порушення митних правил № 7865/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Волинська митниця Державної фіскальної служби оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи. Просить скасувати рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2019 року і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що громадянин ОСОБА_2 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів в повному обсязі при митному оформлені товарів за митними деклараціями на загальну суму 12 132 грн. 60 коп.. А тому 16 січня 2019 року було винесено постанову №7865/20500/18, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежі, що становить 36397 грн. 80 коп..

28 травня 2019 року позивачем - ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга подана позивачем безпідставно з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу Волинська митниця Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що декларантом ТзОВ «АТКС» ОСОБА_2 здійснене митне оформлення товарів за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ за номерами UA205020003/2017/001142, UA205020003/2017/001973,UA205020/2017/000863,UA205020/2017/000863,UA205020/2017/001902,UA205020/2017/002561,UA205020/2017/004242,UA205020/2017/004711,UA205020/2017/006295,UA205020/2017/006961,UA205020/2017/007322,UA205020/2017/007994,UA205020/2017/008762,UA205020/2017/009142,UA205020/2017/010170,UA205020/2017/011401,UA205020/2017/012459, UA205020/2017/013946, UA205020/2017/014187, UA205020/2018/001127.

Ввезений товар за усіма вище вказаними митними деклараціями задекларовано за кодом згідно УКТ ЗЕД.

Офісом Великих Платників Податків ДФС України проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ДП «Авто Інтернешнл» з питань правильності класифікації згідно УТК ЗЕД товарів «Частини кондиціонерів: радіатори кондиціонерів (радіатори охолодження кондиціонерів, випаровувачі до кондиціонерів)» за товарною підкатегорією , щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями в період з 30.06.2015 року по 19.03.2018 рік, за результатами якої складено Акт від 02.07.2018 року № н30/18/28-10-14-09/ (далі - Акт).

У висновках Акта констатовано порушення ДП «Авто Інтернешнл»:

- Закону України №584-VІІ «Про митний тариф України», п/п.г, п.5 ч.8 ст.257 МК України в частині визначення ставки ввізного мита та класифікації товару;

- пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 ПК України в частині визначення бази оподаткування ПДВ вказаного товару.

В результаті зазначених порушень ДП «Авто Інтернешнл» було занижено податкові зобов`язання по ввізному миту на суму 10 110,49 гривень, по ПДВ на суму 2 022,11 гривень.

Офіс Великих Платників Податків ДФС України дійшов висновку про необхідність класифікації імпортованих товарів за кодом УКТ ЗЕД .

Як наслідок, зміна коду товару призвела до зміни(збільшення) ставки ввізного мита.

З позовної заяви вбачається, що нараховану суму занижених податкових зобов`язань в сумі 12132,60 гривні ТзОВ «Авто Інтернешнл» сплатило.

30.07.2018 року до Волинської митниці ДФС надіслало Акт «Про результати документальної невиїзної перевірки ДП «Авто Інтернешнл».

19.12.2018 року головним державним інспектором Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 7865/20500/18 відносно ОСОБА_2 за ознаками ст.485 МК України про те, що він як декларант ТзОВ «АТКС-ПРО» під час митного оформлення товарів вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів в повному обсязі на загальну суму 12 132,60 гривень.

16.01.2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову. Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 7865/20500/18 і накладено стягнення у вигляді 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 36 397,80 гривень.

Вважаючи постанову у справі про порушення митних правил № 7865/20500/18 від 16.01.2019 року протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сама по собі його помилка при визначенні коду товару за УКТЗЕД не може свідчити про наявність в діях декларанта ознак передбаченого ст.485 МК України порушення митних правил та дає підстави для висновку про недоведеність в діях позивача умислу на ухилення від сплати митних платежів.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Із змістуст. 19 Конституції Українивбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно зУКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положеньУКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно доглави 4 цього Кодексуабо до суду.

Відповідно до Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 650(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 року за № 1085/21397; далі Порядок) контроль правильності класифікації товарівце перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Згідно з цим Порядком декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно достатті 69 МК, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.69 МК України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

В межах наданої законом компетенції Офіс Великих Платників Податків ДФС України самостійно визначив код УКТЗЕД щодо переміщуваних товарів. При цьому в акті відсутні відомості про використання для ухвалення такого рішення інших документів, ніж подані позивачем до митного контролю і митного оформлення.

Згідно із ч.6ст.69 МК України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Частиною 1 ст.458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За приписами статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Водночас, за змістом частини першої ст.9 та ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Підсумовуючи наведені правові норми суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому хибність митного брокера по визначенню коду товару згідно з УКТЗЕД, відповідно й ставки ввізного мита, не може свідчити про наявність у діях декларанта ТзОВ «АТКС» ОСОБА_2 свідомих намірів на зменшення сплати митних платежів, відповідно й слугувати доказом його винуватості у порушенні митних правил.

З врахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у справі про порушення митних правил 7865/20500/18 від 16.01.2019 року підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил закриттю.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3ст. 308 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2019 року у справі №163/190/19- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 08.07.2019 року.