Справа № 340/644/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/644/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Притула К.М.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький, в адміністративній справі №340/644/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

в с т а н о в и в :

12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2018 року №Ф-97233-53 платника єдиного внеску ОСОБА_1 у сумі 15819.54 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що з 1999 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. З моменту реєстрації по 2004 року своєчасно та в повному розмірі сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З 24.04.2008 року по теперішній час працює у Комунальному закладі Знам`янська міська лікарня імені А.В.Лисенка тобто єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачує за нього вказаний комунальний заклад.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову. Також позивач наголошує, що відповідачем було порушено порядок та строки формування та надіслання вимоги про сплату недоїмки, що призвело до збільшення суми недоїмки.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що ОСОБА_1 перебував на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа підприємець та на дату формування вимоги підприємницьку діяльність не припинив, згідно облікових даних інформаційної системи органів доходів і зборів, загальна сума заборгованості по сплаті єдиного внеску у позивача становила 15 819.54 грн., тому відповідачем правомірно формовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату недоїмки.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзову на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 1999 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, 04.12.2018 року припинив підприємницьку діяльність про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис.

Позивачу надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 № Ф-97233-53, згідно якої загальна сума боргу платника єдиного внеску, станом на 31.10.2018 становить 15819,54 грн. (а.с. 10).

Позивач не погодившись із зазначеною вимогою звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України (а.с. 13-14).

Державною фіскальною службою України надано рішення про результати розгляду скарги від 08.02.2019 згідно якого вбачається, що скарга не підлягає розгляду контролюючим органом та її залишено без розгляду (а.с.15).

Не погодившись із вимогою про сплату боргу, позивач оскаржив її у судовому порядку.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при формування та надісланні позивачу вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску діяв в порядку та в межах повноважень, визначених Законом та Конституцією України, тому підстави для скасування вимоги відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно абз. 3, 4 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI).

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 цього Закону).

Враховуючи те, що позивач звітність до органу доходів і зборів не подавав, доходи не отримував, тому позивачу нараховано єдиний внесок в мінімальному розмірі.

Мінімальний місячний розмір єдиного внеску для позивача з 01.01.2017 становить 704,00 грн (3200,00 грн - мінімальна заробітна плата х 22 % = 704,00 грн), а з 01.01.2018 - 819,06 грн (3723,00 грн - мінімальна заробітна плата х 22 % = 819,06 грн).

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

При цьому недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон № 755), регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб -підприємців.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Оскільки позивач зареєстрований з 1999 року як фізична особа-підприємець відповідно до запису в ЄДР, підприємницьку діяльність позивачем припинено лише 04.12.2018 року, а також враховуючи наявну заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску, що підтверджується матеріалами справи, відповідачем було правомірно сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) в сумі 15819,54 грн.

Доводи позивача з приводу того, що він не повинен сплачувати єдиний внесок як фізична особа підприємець, у зв`язку з тим, що з 24.04.2008 року по теперішній час працює у Комунальному закладі Знам`янська міська лікарня імені А.В.Лисенка, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими, оскільки чинне законодавство не містить такої умови для звільнення фізичної особи від сплати обов`язкових платежів, зокрема єдиного соціального внеску як перебування у трудових відносинах з комунальною установою.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-VІ строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Таким чином, доводи позивача з приводу того, що вимогу про сплату недоїмки відповідачем було сформовано з порушення строку є необґрунтованими та такими, що не створюють підстав для скасування вимоги.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року в адміністративній справі №340/644/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 08.07.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай