Справа № 855/253/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/253/19
УХВАЛА

06 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Карпушової О.В.,

суддів: Губської Л.В., Епель О.В.,

за участю секретаря Харитонової Х.Б.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дондик О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

5 липня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення та неповернення коштів і зобов`язання прийняти рішення про відмову у реєстрації його кандидатом в народні депутати відповідно до його заяви від 24 червня 2019 року, також просив повернути на його рахунок сплачену ним суму грошової застави у розмірі 41730грн. за виключенням витрат на повернення.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 20 червня 2019 року позивач подав до Центральної виборчої комісії заяву про самовисування кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 157 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та відповідні документи для реєстрації його кандидатом, в тому числі документ про внесення грошової застави.

Проте, 24 червня 2019 року позивач, до дня реєстрації його кандидатом у депутати, скориставшись правом, встановленим п.2 ч.4 статті 59 Закону України «Про вибори народних депутатів», своєчасно подав заяву про відкликання своєї заяви про самовисування та заяву про повернення грошової застави.

Позивач вважає, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, оскільки не було прийнято рішення про відмову у реєстрації його кандидатом у народні депутати, як то передбачено нормами виборчим законодавство, та не вжито заходів щодо повернення грошової застави, сплаченої ним при подачі документів.

До суду надійшов відзив відповідача, в якому вказано, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі, тому просив у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

06.07.2019 року позивачем подано уточнений позов в частині мотивування.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позові, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та наполягав на їх необгрунтованості.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення даного спору, у їх сукупності, колегія суддів вважає, що адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Обставини, встановлені судом.

Указом Президента України №303/2019 від 21 травня 2019 року «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради України та призначення позачергових виборів» припинено достроково повноваження Верховної Ради України восьмого скликання та призначено позачергові вибори до Верховної Ради України на 21 липня 2019 року.

20 червня 2019 року до Центральної виборчої комісії надійшла заява ОСОБА_1 про самовисування кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 157 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року (а.с.18)

До вказаної заяви позивачем були додані документи для реєстрації кандидатом, в тому числі документ про внесення грошової застави у розмірі41730 грн. (а.с.19).

24 червня 2019 року позивач подав до Центральної виборчої комісії заяву про відкликання своєї заяви про самовисування кандидатом у народні депутати України (а.с.28) та заяву про повернення йому відповідачем сплачену ним суму грошової застави (а.с.30).

Розглянувши подані позивачем документи, 25 червня 2019 року Центральна виборча комісія прийняла рішення, яким зареєструвала позивача кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 157 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року (а.с.32-33).

27 червня 2019 року позивач подав до Центральної виборчої комісії заяву, в якій зазначив, що відкликає свою заяву від 24 червня 2019 року про відкликання заяви про реєстрацію (а.с.35).

01 липня 2019 року до Центральної виборчої комісії надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від балотування кандидатом у народні депутати України (а.с.36).

Розглянувши подану позивачем заяву про відмову від балотування, Центральна виборча комісія 03 липня 2019 року прийняла постанову про скасування, зокрема, реєстрації кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 157 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року (а.с.37-39).

Зазначені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, та не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Законами України «Про вибори народних депутатів України» (далі - Закон № 4061-VI), «Про Центральну виборчу комісію» (далі - Закон № 1932-IV), «Про політичні партії в Україні» (далі - Закон № 2365-III).

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Конституції України порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюється законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 19 Закону № 1932-IV визначено, що Центральна виборча комісія (надалі ЦВК) реєструє кандидатів у народні депутати України в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 55 Закону № 4061-VI передбачено, що Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання переліку документів, зокрема заяви про самовисування, датованої днем подання документів для реєстрації його кандидатом у депутати до Центральної виборчої комісії, та документа про внесення грошової застави.

Абзацем 2 частини 3 статті 59 Закону № 4061-VI регламентовано, що особа, яка на день подання до Центральної виборчої комісії документів про реєстрацію її кандидатом у депутати в одномандатному окрузі у порядку самовисування не подала заяви про самовисування, вважається такою, що відмовилася від балотування, з дня подання документів для реєстрації її кандидатом у депутати відповідно до статті 55 цього Закону. Заява такої особи про самовисування, подана після отримання Центральною виборчою комісією інших документів, не приймається.

При цьому, абзацем 2 частини 4 статті 59 Закону № 4061-VI передбачено, що особа, яка висунута кандидатом у депутати в одномандатному окрузі у порядку самовисування, має право до дня реєстрації відкликати свою заяву про самовисування кандидатом у депутати. З моменту отримання Центральною виборчою комісією заяви про відкликання заяви про самовисування така особа вважається такою, що відмовилася від балотування. Повторна заява особи про самовисування кандидатом у депутати не приймається.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону № 4061- VI Центральна виборча комісія не пізніш як на п`ятий день з дня прийняття документів, передбачених частинами першою або другою статті 55 цього Закону, приймає рішення про реєстрацію кандидата у депутати в одномандатному окрузі або про відмову в його реєстрації.

Статтею 60 Закону № 4061- VI передбачені підстави для відмови в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати, зокрема у разі відсутності документів, зазначених у частині першій статті 54 чи частинах першій або другій статті 55 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 61 Закону № 4061- VI Центральна виборча комісія приймає рішення про скасування реєстрації кандидата у депутати в разі звернення кандидата у депутати не пізніш як за дванадцять днів до дня голосування із письмовою заявою про відмову балотуватися.

Висновки суду.

Отже, чинним виборчим законодавством передбачено право позивача відкликати свою заяву про самовисування кандидатом, але тільки до реєстрації його кандидатом (абзац 2 ч.4 ст.59 Закону № 4061- VI), а після реєстрації його кандидатом позивач має право відмовитися від балотування, подавши відповідну заяву (п.1 ч.5 ст.61 Закону № 4061- VI).

Перевіряючи доводи позовної заяви та встановивши обставини у справі, колегія суддів зазначає, що відповідач при прийнятті 25 червня 2019 року постанови про реєстрацію позивача кандидатом у народні депутати повинен був прийняти до уваги заяву позивача від 24 червня 2019 року про відкликання заяви про самовисування, оскільки за таких обставин відповідач мав би прийняти рішення про відмову у реєстрації позивача кандидатом.

Проте, як стверджує сам позивач у позовній заяві, про відкликання заяви про реєстрацію про існування постанови про його реєстрацію кандидатом він дізнався 29 червня 2019 року, отримавши посвідчення кандидата у народні депутати та виписку з постанови ЦВК від 25 червня 2019 року про його реєстрацію, однак, позов до суду він направив 02 липня 2019 року поштою, а не особисто до суду.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про залишення позову без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до ч.9 ст.108 Закону України "Про вибори народних депутатів України" рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, членів цих комісій, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їхніх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, кандидатів, їхніх довірених осіб, партій, їхніх посадових осіб та уповноважених осіб, офіційних спостерігачів, що порушують законодавство про вибори, можуть бути оскаржені до суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Приписи ч. 3 ст. 273 КАС України визначають, що рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо встановлення нею результатів виборів чи всеукраїнського референдуму оскаржуються до Верховного Суду. Усі інші рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії, члена цієї комісії, прийняті у межах виборчого процесу, оскаржуються до апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ.

Указом Президента України від 29.12.2017 року 455/2017 "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах" було ліквідовано Київський апеляційний адміністративний суд та одночасно утворено Шостий апеляційний адміністративний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний адміністративний суд продовжував здійснювати правосуддя на території Київської, Черкаської, Чернігівської областей та міста Київ до опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного Шостого апеляційного адміністративного суду, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території, про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення про початок роботи Шостого апеляційного адміністративного суду було опубліковане 03.10.2018 року у Газеті "Голос України" №185 (6940).

Тобто, безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії чи бездіяльність ЦВК або її члена.

Частиною 6 статті 273 КАС України передбачено, що позовні заяви щодо рішень, дій чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій може бути подано до адміністративного суду у п`ятиденний строк із дня прийняття рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.

Положеннями ч. 1 ст. 270 КАС України імперативно встановлено, що на обчислення строків, встановлених статтями 273-277, 280-283 цього Кодексу, не поширюються правила частин другої - десятої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 270 Кодексу адміністративного судочинства України днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду.

Отже, 29 червня 2019 року позивач знав про існування постанови від 25 червня 2019 року про його реєстрацію кандидатом у народні депутати, тобто, був обізнаний про бездіяльність відповідача щодо нерозгляду його заяви від 24 червня 2019 про відкликання заяви про реєстрацію.

Тому, у розумінні вимог ч. 6 ст. 273 КАС України, строк звернення до суду з такими позовними вимогами повинен обраховуватися з 29 червня 2019 року.

Згідно штампу Шостого апеляційного адміністративного суду адміністративний суд позов надійшов до суду 05 червня 2019 року за вхідним № 253.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини та наведені норми, позовна заява вважається такою, що подана поза межами встановленого процесуальним законом п`ятиденного строку, тому суд приходить до висновку, що остання підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 5 ст. 270 КАС України.

У контексті наведеного, суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З огляду на п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, зокрема, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі. (ч.3 ст. 123 КАС України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позовна заява надійшла до суду з пропуском встановленого процесуальним законом п`ятиденного строку звернення до суду та з огляду на швидкоплинність виборчого процесу, остання підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Керуючись ст.ст.240, 241, 242, 243, 244, 248, 256, 270, 272, 273, 278 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у дводенний строк у порядку, встановленому ч. 2 ст. 278 КАС України, подавши апеляційну скаргу через Шостий апеляційний адміністративний суд.

Суддя-доповідач О.В. Карпушова

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Головуючий суддя Карпушова Олена Віталіївна

Судді: Епель Оксана Володимирівна

Губська Людмила Вікторівна