Справа № 344/9036/19
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/9036/19
Провадження № 2-а/344/516/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Орнал Л.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Лещак Н.І. ,

розглянувши в спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління з питань державного архітектурного будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №11/32.1-03 від 17 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23 травня 2019 року звернувся в суд із позовом до Управління з питань державного архітектурного будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №11/32.1-03 від 17 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 травня 2019 року т.в.о. начальника Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Семків Олегом Мироновичем винесено постанову № 11/32.1-03 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідачем незаконно, суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку з цим підлягає скасуванню. Зокрема вказує, що у відповідності до договору на виконання робіт № б/н від 29 листопада 2018 року, акту виконаних робіт від 03 грудня 2018 року роботи по влаштуванню дверей за вищевказаною адресою проводились орієнтовно на початку грудня 2018 року. Відповідачем вказано, що на час проведення перевірки на вищевказаному об`єкті проводяться будівельні роботи. При цьому відповідачем не надано достатніх належних і допустимих доказів того, що будівельні роботи здійснювались на момент проведення цієї перевірки. Згідно фотофіксації об`єкта долученої до протоколу про адміністративне правопорушення від 06 травня 2019 року не вбачається виконання будівельних робіт як триваючого факту. Відповідачем не вказано конкретно день вчинення правопорушення. Разом з тим, як вбачається із договору на виконання робіт № б/н від 29 листопада 2018 року, акту виконаних робіт від 03 грудня 2018 року влаштування дверного отвору відбулося ще в грудні 2018 року, тобто в даному випадку в процесуальних документах перевірки від 06 травня 2019 року має місце відображення вже проведеного влаштування дверного отвору. При цьому, відповідачем не підтверджено жодними доказами того, що роботи виконуються і на даний час, тому не вбачаються підстави для оцінки вчиненого порушення як триваючого і, відповідно, для обрахування строку притягнення до адміністративної відповідальності з моменту його виявлення, не вбачається. Оскільки в даному випадку порушення полягало у вчиненні одиничної дії, строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності сплив, тобто на момент винесення оскаржуваної постанови цей строк минув. Також позивач зазначає, що в даному випадку мало місце саме влаштування дверного прорізу в зовнішній стіні першого поверху житлового будинку, що дає підстави стверджувати, що в нежитловому приміщенні, крамниці (вбудованої) було здійснено саме перепланування без втручання в несучі конструкції будівлі, а не реконструкцію. Тому виконані на об`єкті роботи належать до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, а відтак, при їх виконанні не можливо порушити положення пункту 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки такі норми регулюють правовідносини пов`язані виключно з проведенням будівельних робіт для виконання яких необхідне подання відповідних дозвільних документів.

Відповідно до поданого відзиву представник Управління з питань державного архітектурного будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради адміністративний позов не визнав. У відзиві зазначив, що вчинене позивачем адміністративне правопорушення є триваючим, зафіксоване у травні 2019 року, тому строк накладення адміністративного стягнення не пропущено. Проведені позивачем роботи по збільшенню віконного прорізу та влаштування дверей є реконструкцією, а не переплануванням чи переобладнанням, тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з мотивів наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача, думку представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 96КУпАП.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2019 року заступником начальника відділу контролю за будівництвом Бобрисом Романом Васильовичем проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_1 на предмет виявлення порушень у сфері містобудівної діяльності.

В процесі проведення перевірки посадовою особою Управління з питань державного архітектурного будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради встановлено, що ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення, крамниці на АДРЕСА_1 , а саме втручання в несучі конструкції, шляхом збільшення віконного прорізу та влаштування дверей, без поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

За результатом проведення позапланової перевірки заступником начальника відділу контролю за будівництвом ОСОБА_3 Романом Васильовичем 06 травня 2019 року складено Акт проведення позапланової перевірки № 17/32-26 року, протокол про адміністративне правопорушення та припис з вимогою негайно зупинити виконання будівельних робіт та в термін до 06 липня 2019 року усунути виявлене порушення шляхом приведення нежитлового приміщення до попереднього стану, або отримати право на виконання будівельних робіт.

17 травня 2019 року т.в.о. начальника Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Семків Олегом Мироновичем складено постанову № 11/32.1-03 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8500 грн.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, крамниця (вбудована), загальною площею 83,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу № 1081 від 27 листопада 2018 року.

За змістом ч. 5 ст. 96 КУпАП виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Із наведеного слідує, що порушенням п. 1. ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» може вважатись тільки виконання саме будівельних робіт, а не будь-яких інших.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406, до них належать роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (CCI), з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками.

Відповідно до вимог ст. 100 ЖК України та з урахуванням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, до перепланування відносяться ремонтно-будівельні роботи, що провадяться за відповідними проектами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції жилого будинку з метою підвищення благоустрою та поліпшення умов проживання без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку або приміщенні. Перепланування жилих будинків та жилих приміщень здійснюється без зміни їх геометричних розмірів та функціонального призначення, але змінює конфігурацію приміщень, що вимагає внесення змін до технічного паспорту будинку або приміщення. До переобладнання відносяться улаштування в індивідуальних жилих будинках, окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання; перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

З наведеного слідує, що переплануванням є ремонтно-будівельні роботи проведені без втручання в несучі конструкції. У випадку якщо ремонтно-будівельні роботи були проведені стосовно зовнішньої стіни, яка не є несучою конструкцією, такі роботи слід розцінювати як перепланування.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення у спосіб втручання в несучі конструкції без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Заперечуючи проти позову позивач зазначає, що робіт по реконструкції ним проведено не було, оскільки втручання в несучі конструкції він не здійснював. Тому подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт в його випадку законом не вимагається.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається, зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) або судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за фактичне вчинення адміністративного правопорушення та її скасування.

Згідно приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, і оскільки переконливі докази того, що дії позивача по збільшенню віконного прорізу та влаштуванню дверей є реконструкцією, а не переплануванням, в матеріалах справи відсутні, то всі сумніви щодо нього вирішуються на користь притягнутої особи.

Натомість позивачем до матеріалів справи долучено Звіт № 15/19 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж громадського будинку (крамниці) вбудованої в житловий будинок АДРЕСА_1 . За результатами технічного обстеження крамниці експертом встановлено її відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації, визначено категорію технічного стану як «І». Влаштування дверного отвору замість віконного в зовнішній стіні першого поверху житлового будинку проведене без втручання в несучі конструкції і не має впливу на несучу здатність конструкцій будинку вцілому.

Доказів, які б спростували доводи позивача відповідачем суду не надано.

Таким чином, виконані на об`єкті роботи належать до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, а відтак, при їх виконанні не можливо порушити положення пункту 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки такі норми регулюють правовідносини пов`язані виключно з проведенням будівельних робіт для виконання яких необхідне подання відповідних дозвільних документів.

Наведене спростовує твердження відповідача про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 96 КУпАП.

На підставі викладеного, враховуючи те, що оскаржувана постанова була винесена без встановлення доказів вчинення адмінправопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, оскільки жодних належних доказів на спростування доводів позивача, відповідачем суду не представлено, а тому судом розцінюються обґрунтованими доводи позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП.

Разом з тим посилання позивача на порушення відповідачем строків притягнення його до адміністративної відповідальності не мають правового значення, оскільки судом встановлено, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позов не містить правових підстав для визнання постанови №11/32.1-03 від 17 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення протиправною, оскільки місцевий загальний суд як адміністративний, в силу ч. 3 ст. 286 КАС України не вправі визнавати рішення посадової особи протиправними, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із встановленням в процесі розгляду справи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 96, 247, 254, 256, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст ст. 9, 77, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління з питань державного архітектурного будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №11/32.1-03 від 17 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову №11/32.1-03 від 17 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, прийняту т.в.о. начальника Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Семків Олегом Мироновичемпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Бабій О.М.