Справа № 160/4234/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Справа № 160/4234/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/4234/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «ФАРУТТІ» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року,-
ВСТАНОВИВ:
1. До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «ФАРУТТІ» до Київської міської митниці ДФС, в якому позивач, з урахуванням уточнень від 23.05.2019 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року.
2. Ухвалою суду від 11.05.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «ФАРУТТІ» було залишено без руху.
3. 23.05.2019 року позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі суду від 11.05.2019 року.
4. Ухвалою суду від 23.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4234/19 та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання на 05.06.2019 року.
5. Також, ухвалою суду від 23.05.2019 року у відповідача витребувано належним чином завірені копії таких документів:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року;
- митну декларацію № UA100030/2019/399762 від 13.03.2019 року та інші документи щодо суті спору.
6. 05.06.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
7. Ухвалою суду від 05.06.2019 року у задоволенні клопотання представника Київської міської митниці ДФС про проведення судового засідання у справі №160/4234/19 в режимі відеоконференції було відмовлено.
8. 05.06.2019 року розгляд справи відкладено, наступне підготовче засідання призначено на 26.06.2019 року.
9. 07.06.2019 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позов із додатками та доказами його направлення позивачу.
10. 21.06.2019 року позивач надав відповідь на відзив Київської міської митниці ДФС.
11. Ухвалою суду від 26.06.2019 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 26.06.2019 року.
12. У судове засідання, призначене на 26.06.2019 року представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до вимог КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
13. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, призначене на 26.06.2019 року, на підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
14. Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
15. Суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
16. Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
17. 20 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «ФАРУТТІ» (далі - Покупець) та іноземною компанією NINGBO ELECTRIC TECHNOLOGY CO., LTD. (далі - Постачальник) укладено зовнішньоекономічний Контракт №894.
19. Під час декларування товару, керуючись статтями 57, 58 МКУ, загальна вартість товару визначена декларантом (Позивачем) за основним методом - а саме, за ціною, що передбачена Контрактом у сумі 4 440,00 USD (доларів США).
20. На підтвердження обгрунтованості заявленої у митній декларації №UA100030/2019/399762 від 13.03.2019 року, митної вартості товарів та обраного методу її призначення, разом з декларацією Позивач надав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ВМД.
21. Позивач вважає, що ним були надані необхідні документи, що вимагають положення чинного законодавства України для підтвердження митної вартості товару. Також, зазначив, що дані, наведені у документах, не суперечать Висновку Дніпропетровської Торгово-промислової палати України, відповідно до якого дійсна ринкова зартість отриманого товару може дорівнювати контрактній і вказана на умовах поставки CIF-Одесса.
22. На етапі перевірки митних декларацій Відповідач повідомив Позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку із винесенням рішення про коригування митної вартості №UA 100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року.
23. У складі документів, які необхідно додатково надати. Відповідач, з посиланням на ст.53 Митного кодексу України, перелічив наступні документи: «1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) зовнішньоекономічний договір та додатки до нього; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 4) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 5) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 8)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 9) копію митної декларації країн відправлення; 10) інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості (за власним бажанням)».
24. Незважаючи на перелік документів, поданих Позивачем разом з наведеною вище ВМД, змістом винесеного рішення про коригування митної вартості №100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року Відповідач вказав на те. що: «У органу доходів і зборів наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом».
25. Відповідно до частини 3 статті 54 МКУ. за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Відповідачем було прийняті письмові рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МКУ, змістом яких повідомлено про таке: «митна вартість товару визначена за методом: за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням вимог ст.60 МКУ та грунтуються на раніше визнаних (визначених) органом доходів і зборів митних вартостях, МД від 11.03.2019 року №UA500010/2019/5651.
26. Попередні методи відповідачем не були застосовані.
27. Позивач вважає рішення відповідача про відмову в прийнятті вказаної митної декларації, митному оформленні випуску товарів № UA100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року незаконним та необґрунтованим, прийнятим лише на припущеннях відповідача, а отже підлягає скасуванню.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
28. До відділу митного оформлення митного поста «Західний» було подано митну декларацію № UA100030/2019/399762 з метою здійснення митного оформлення товару «Засоби для прання, миття та чищення в асортименті». Митна вартість визначена декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.
29. На підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивачем подано митному органу пакет документів, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації.
30. За цією митною декларацією спрацювали критерії автоматичної системи аналізу управління ризиками (далі - АСАУР):
- 105-2 «контроль правильності визначення митної вартості товарів». Можливе заниження митної вартості товару: (Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахування вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689).
- 106-2 «витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
- 117-2 «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів».
32. Також, відповідач зазначив, що на вимогу митного органу не надано такі документи для підтвердження заявленої митної вартості, за наявності: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; зовнішньоекономічний договір та додатки до нього; до говір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації;якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;копію митної декларації країни відправлення.
33. Відповідач вважає, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: неподання декларантом всіх запрошених документів; відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.
34. Разом з тим, митним органом проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі.
35. Крім цього, зазначили про те, що декларантом не надано документи, які підтверджують митну вартість товарів та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості, митним органом не був застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
36. Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, які не були спростовані позивачем.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
37. 20.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «ФАРУТТІ» (далі - Покупець) та іноземною компанією NINGBO ELECTRIC TECHNOLOGY CO., LTD. (далі - Постачальник) укладено зовнішньоекономічний Контракт №894.
38. Відповідно до пункту 1 Контракту Продавець продав, а покупець купив товари, кількість яких, а також асортимент, ціна, загальна вартість та умови поставки вказані в інвойсі.
39. Відповідно до додаткової угоди №1 до Контракту № 894 від 28.12.2018 року строк дії контракту продовжений до 31.12.2019 року.
41. Згідно INVOICE NO:PTS2019-138/1 від 02.01.2019 року та PROFORMA INVOICE Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «Фарутті» постачались світлодіодні світильники 12W 4000K BSO-12N, світлодіодні світильники 12W 4000K BSR-12N, світлодіодні світильники 20W 4000K BSR-20N, світлодіодні світильники 18W 5000K LX7002-0.6-18C на загальну суму 4 440,00 USD.
42. 12.03.2019 року позивач звернувся Дніпропетровської торгово-промислової палати із заявою про проведення експертизи для встановлення ринкової вартості світильників світодіодних, поставлених за контрактом №894 від 20.08.2018 року.
43. У висновкі експерта № ГО-681 від 13.03.2019 року зазначено, що ринкова вартість світодіодних світильників, поставлених за контрактом №894 від 20.08.2018 року, інвойсу №PTS2019-138/1 від 02.01.2019 року може складати: світлодіодні світильники 12W 4000K BSO-12N 0,3100 USD/шт., світлодіодні світильники 12W 4000K BSR-12N 0,3400 USD/шт., світлодіодні світильники 20W 4000K BSR-20N 0,4800 USD/шт., світлодіодні світильники 18W 5000K LX7002-0.6-18C 0,3500 USD/шт.
45. На підтвердження обгрунтованості заявленої у митній декларації №UA100030/2019/399762 від 13.03.2019 року, митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією Позивач надав митному органу документи, що перелічені у графі 44 ВМД, а саме:
- пакувальний лист №PTS2019-138/1 від 02.01.2019 року;
- рахунок-проформа №PTS2019-138/1 від 02.01.2019 року;
- рахунок-фактура (інвойс) №PTS2019-138/1 від 02.01.2019 року;
- коносамент №MRFB190137559A від 28.01.2019 року;
- автотранспортна накладна №002346 від 11.03.2019 року;
- декларація про проходження товару №PTS2019-138/1 від 02.01.2019 року;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №ГО-681 від 13.03.2019 року;
- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001-302, 3023) від 31.12.2018 року;
- страховий поліс від 27.01.2019 року;
- зовнішньоекономічний договір (Контракт) №894 від 20.08.2018 року;
- доповнення до контракту №1 від 28.12.2018 року;
- митна декларація № UA100030/2019/399762 від 13.03.2019 року;
- лист №1303-1/19 від 13.03.2019 року.
46. У органу доходів і зборів наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості.
47. На письмову вимогу органу доходів і зборів декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- зовнішньоекономічний договір та додатки до нього;
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- виписку з бухгалтерської документації;
- якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країн відправлення;
- інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості (за власним бажанням)».
48. Листом №1303-1/19 від 13.03.2019 року позивач повідомив, що не має можливості надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості за МД №UA100030/2019/399762 від 13.03.2019 року.
49. Відповідачем було здійснено запит № 399762 від 13.03.2019 року до УАМП. Причина для направлення запиту: виявлено митні оформлення за вищою митною вартістю на подібні товари АСАУР 117-2. Мета подання запиту - вирішення складного випадку визначення митної вартості товару №1.
50. За результатом проведеної митної оцінки, митним органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 13.03.2019 року №UA100000/2019/100062/2.
51. Так, при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року за митною декларацією №UA100030/2019/399762 від 13.03.2019 року Київська міська митниця ДФС посилається на те, що митна вартість імпортованих товарів, не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, (відповідно до наданих документів умовами поставки є CIF Одеса, в графі 44 митної декларації зазначено код 3530 - страховий поліс, однак до митного оформлення вказаний документ не надано. Також в наданих документах не зазначено термін оплати за товар. Також надано попередню оплату за товар на 5000 дол.США, а рахунок-фактура від 02.01.2019 року №PTS2019-138/1 на 4400 дол.США. У рахунку не вказано умови оплати за товар. Також до митного оформлення не надано зовнішньоекономічний договір та додатки до нього, що не дає змогу перевірити числове значення митної вартості.
52. Також на вимогу митного органу не було надано документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; зовнішньоекономічний договір та додатки до нього; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; якщо здійснювалось страхування, -страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країн відправлення).
53. Митна вартість визначена методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням вимог ст. 60 МКУ та грунтується на раніше визнаних (визначених) органом доходів і зборів митних вартостях МД №UA500010/2019/5651 від 11.03.2019 року.
55. 13.03.2019 року позивач подав іншу митну декларацію №UA100030/2019/399780 від 13.03.2019 року на підставі здійснено митне оформлення придбаного вищевказаного товару та випущено його у вільний обіг.
56. Правомірність та обґрунтованість картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року є предметом цього позову, який передано на розгляд суду.
57. Отже, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо правильності визначення митної вартості товару.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
58. Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
59. Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
60. Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
61. Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
62. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
63. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
64. Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
65. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
- заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
- подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
- нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
66. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:
1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;
2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
67. Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.
68. Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
69. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є (частина друга статті 53 МК України):
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
70. Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
71. Згідно частини четвертої статті 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
72. Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
73. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
74. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
75. Згідно частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
76. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право (частина п`ята статті 54 МК України):
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
77. Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
78. Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
79. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
80. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
81. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
82. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
83. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
84. Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.
85. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами (стаття 57 МК України):
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
86. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
87. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
88. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
89. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.
90. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
91. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.
92. Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
93. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
94. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
95. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
96. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
97. Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів.
98. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
99. Розрахунки згідно із статтею 58 МК України робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
100. Згідно з частиною десятою статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
101. Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
102. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
103. Згідно з статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
104. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
105. Підставою для прийняття спірних рішень, стали сумніви відповідача щодо можливості визначення цінової складової митної вартості товару.
106. Під час митного оформлення, відповідач мотивував рішення про коригування митної вартості тим, що митна вартість імпортованих товарів, не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до наданих документів умовами поставки є CIF Одеса, в графі 44 митної декларації зазначено код 3530 - страховий поліс, однак до митного оформлення вказаний документ не надано. Також в наданих документах не зазначено термін оплати за товар. Також надано попередню оплату за товар на 5000 дол.США, а рахунок-фактура від 02.01.2019 року №PTS2019-138/1 на 4400 дол.США. У рахунку не вказано умови оплати за товар. Також до митного оформлення не надано зовнішньоекономічний договір та додатки до нього, що не дає змогу перевірити числове значення митної вартості.
107. Щодо виявлених розбіжностей у документах, зокрема, в умовах оплати товару, суд зауважує, що у процедурі контролю за митною вартістю товару, предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, при цьому умови оплати та порушення строків оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
108. Щодо не надання позивачем страхового полісу, зовнішньоекономічного договору та додатки до нього, слід зазначити про таке.
110. Отже, Позивачем надано документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
111. Стосовно правомірності застосування відповідачем другорядного методу визначення митної вартості та розрахунку коригування митної вартості за ціною договору (угоди) за МД №UA500010/2019/5651 від 11.03.2019 року, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.
112. Проте, відповідачем не було обґрунтовано, яким чином розбіжності у документах позбавляють його можливості перевірити заявлену позивачем митну вартість товару та не надано інформації чому саме документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми для застосування основного методу визначення митної вартості чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
113. Крім цього, відповідач у своєму відзиві вказав, що ним під час митного оформлення за МД №UA100030/2019/399762 від 13.03.2019 року автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (далі по тексту - АСАУР) було сформовано декілька критеріїв ризику по даній МД за вище вказаними кодами.
114. Проте, суд зазначає, що спрацьовування АСАУР, яку Відповідач використав для визначення форми та обсягу митного контролю відповідно до вимог частини 2 статті 361 Митного кодексу України (далі - МКУ), не свідчить про наявність порушення, а свідчить лише про необхідність додаткової перевірки для підтвердження або спростування такої можливості.
115. Таким чином, сприйняття цієї системи як інструменту припинення чи заборони ризикових транзакцій не відповідає цілям її застосування, визначеним частиною третьою статті 361 МКУ.
116. Робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснена Відповідачем за допомогою лише деяких заходів, зазначених у пункті 2 вказаних Відповідачем Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 року № 689.
117. Необхідно також зазначити, що нормативно-правові акти Міністерств поширюються, як правило, на сферу діяльності міністерства або на всіх громадян та юридичних осіб. На відміну від правових актів індивідуального значення (вирок суду, наказ директора тощо) нормативно-правові акти мають найбільш загальний характер та спрямовані на врегулювання певного виду суспільних відносин і застосовуються неодноразово.
118. Статтею 117 Конституції України закріплено, що нормативно - правові акти міністерств підлягають державній реєстрації в порядку, установленому законом. Наразі це питання (питання державної реєстрації) регулюється Указом Президента України від 03.10.92 №493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» (далі - Указ 493), що був прийнятий з метою впорядкування видання міністерствами, іншими органами виконавчої влади нормативно-правових актів, забезпечення охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій. Набувають чинності такі акти через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Спеціальний порядок державної реєстрації нормативно-правових актів установлено Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 року (далі - Положення).
119. Критерієм чинності таких актів та їх застосування є їх державна реєстрація у Міністерстві юстиції України (далі - Мін`юст) та занесення до Єдиного державного реєструякий запроваджений згідно з Указом Президента.
120. Державна реєстрація полягає у тому, що такі нормативно-правові акти проходять правову експертизу на відповідність Конституції України, законам України та іншим актам законодавства. Положенням установлено, що державній реєстрації в Мін`юсті підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше правових норм.
121. Отже, вищевикладене свідчить про те, що використаний Відповідачем нормативно-правовий акт має лише рекомендаційний характер.
122. Щодо висновку Відповідача про те, що декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням, суд зазначає, що такі висновки суперечать самим принципам Incoterms 2010, оскільки, саме принципи Incoterms 2010 чітко регламентують момент передачі прав на товар і усі пов`язані з цим ризики, та визначають, зокрема: хто і за чий рахунок забезпечує транспортування товарів територіями країн продавця, покупця, транзитних країн, морськими та повітряними шляхами; обов`язки продавців у частині пакування та маркування товарів; обов`язки сторін щодо страхування вантажів і оформлення комерційних документів; місце і час переходу від продавця до покупця ризиків втрати чи пошкодження товарів.
123. Зокрема, відповідно до умов поставки CIF-Одеса (Incoterms 2010), визначених та погоджених Сторонами, всі збори (включаючи портові та докові), податки та митні витрати на території країни Продавця, пов`язані з виконанням данного контракту, оплачуються Продавцем та за його рахунок. При цьому, саме умовами терміну CIF передбачено, що на Продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь Покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.
124. Таким чином, погоджуючи саме ці умови поставки, Сторони виходили з того, що за самим визначенням термінів Інкотермс-2010 ціна продажу вже включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страхування для морських перевезень.
125. Отже, укладаючи зовнішньоекономічний Контракт від 20.08.2018 року №894, Сторонами було погоджено всі його істотні умови, до складу яких належить, в тому числі, і ціна товару, що була погоджена ними з урахуванням визнаених ними ж умов поставки (зокрема, CIF-Одеса).
126. Також, слід відмітити, що, виходячи з умов зовнішньоекономічного договору, Продавець не вимагав у Покупця обов`язку відшкодування витрат по застосованим Сторонами умовам поставки (зокрема, витрат на страхування та транспортних витрат тощо). Відсутність такої вимоги, свідчить про те, що відповідні витрати були враховані Продавцем у ціні товару.
127. Неподання Позивачем витребуваних додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема, з причин їх невизначеності та відсутності, не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення контролюючим органом.
128. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що декларантом позивача одночасно з митною декларацією № UA100030/2019/399762 від 13.03.2019 року було в повному обсязі надано до митного органу документи, які підтверджують митну вартість товару, а також інші наявні у нього документи згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, тоді як митний орган не довів, що подані документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
129. При цьому відповідач не обґрунтував та не довів неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом №1).
130. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку щодо безпідставності прийняття відповідачем рішення, яке оформлене як картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
131. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
132. Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
133. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
134. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
135. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
136. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
137. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
138. Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
139. Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
140. Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
141. У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
142. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
143. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
144. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
145. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
146. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
147. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свої дій та відповідно прийнятого оскаржуваного рішення.
148. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «ФАРУТТІ» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року, підлягають задоволенню, а рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
149. Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у зв`язку із чим присуджує на користь позивача суму судового збору, сплаченого за подання цього позову у розмірі 1921,00 гривень.
150. Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
151. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «ФАРУТТІ» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року - задовольнити.
152. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/100062/2 від 13.03.2019 року.
153. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних виробів «ФАРУТТІ» за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.
156. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
157. Повний текст рішення складено 26.06.2019 року.
Суддя В.В Ільков