Справа № 640/12136/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2019 року м. Київ № 640/12136/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення позову, подану відповідно до ч.2 ст.153 КАС України (до пред`явлення позову),

ВСТАНОВИВ:

04.07.2019 року до суду Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг подано заяву про забезпечення позову. Заяву подано відповідно до ч.2 ст.153 КАС України (до пред`явлення позову), в якій просить забезпечити позовну заяву шляхом заборони Державній казначейській службі України здійснювати безспірне списання коштів за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2018 року у справі №2а-17600/12/2670 з рахунку Нацкомфінпослуг №1399 за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 5501010 (керівництво та управління у сфері ринків фінансових послуг) та кодом економічної класифікації видатків бюджету 2111 (заробітна плата) до розгляду справи по суті та будь-яким іншим кодом; зобов`язати Державну казначейську службу України поновити операції на рахунках Нацкомфінпослуг до розгляду справи по суті.

Дана заява обґрунтована тим, що Казначейством, без врахування встановлених обставин, на виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року у справі № 2а-17600/12/2670, визначено, що безспірне списання коштів буде проведено за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 5501010 (керівництво та управління у сфері ринків фінансових послуг) та кодом економічної класифікації видатків бюджету 2111 (заробітна плата) у відповідності до п.28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 та до забезпечення виконання виконавчого документу зупинено операції на рахунках боржника (крім платежів, визначених пунктом 25 Порядку).

На думку заявника, такі дії свідчать про порушення Казначейством чинного законодавства, що призводить до порушення прав Нацкомфінпослуг як державного органу так і її працівників на належну оплату праці за рахунок відповідних бюджетних асигнувань

Суд, за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову, вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Однак, заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Доводи заявника зводяться до того, що Казначейством на виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року у справі № 2а-17600/12/2670, визначено, що безспірне списання коштів буде проведено за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 5501010 (керівництво та управління у сфері ринків фінансових послуг) та кодом економічної класифікації видатків бюджету 2111 (заробітна плата) у відповідності до п.28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 pоку №845 та до забезпечення виконання виконавчого документу зупинено операції на рахунках боржника (крім платежів, визначених пунктом 25 Порядку).

Заявник наголошує, що нарахування та виплата Нацкомфінпослуг коштів Романенку С.А. (позивач по справі № 2а-17600/12/2670), який не є та ніколи не був працівником Нацкомфінпослуг, за рахунок наявних бюджетних призначень на заробітну плату, призведе до невиконання зобов`язань держави щодо достатнього рівня оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків та до нецільового використання бюджетних коштів.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст.14 КАС України Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд, аналізуючи наведені норми чинного законодавства дійшов до висновку, що задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб зазначений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг порушує принцип сталості судового рішення, обґрунтовані очікування сторони, на користь якої таке рішення ухвалено та гарантії щодо його виконання.

У даному випадку забезпечення позову шляхом заборони Державній казначейській службі України здійснювати безспірне списання коштів за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2018 року у справі №2а-17600/12/2670 з рахунку Нацкомфінпослуг фактично унеможливить подальше виконання рішення по справі №2а-17600/12/2670, що суперечить нормам Конституції України та КАС країни.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд наголошує, що в даному випадку позивач є суб`єкт владних повноважень, а не фізична чи юридична особа, тому посилання заявника на порушення прав, свобод та інтересів позивача суперечать положенням ст.2 КАС України.

Крім того, вжиття заходів забезпечення позову можливе, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, однак заява позивача не містить посилань, доказів чи обґрунтованих тверджень щодо очевидної протиправності дій Державної казначейської служби України.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає подану заяву про забезпечення позову такою, що не може бути задоволена судом.

Відтак, суд дійшов висновку про доцільність відмови позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного та керуючись приписами статей 150-154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда