Справа № 560/499/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/499/19

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

11 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (повний текст якого складено у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.07.2018 №104162 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії, зарахувавши у стаж роботи судді стаж роботи на посадах державного службовця та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 31.12.1992 по 20.10.2008 він працював суддею Чемеровецького районного суду Хмельницької області. Отримує пенсію державного службовця як інвалід ІІ групи на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІ. На переконання позивача, робота на посадах державного службовця має бути зарахована у стаж роботи судді, який дає право на призначення довічного щомісячного грошового утримання, у зв`язку із чим відповідач протиправно відмовив у перерахунку його пенсії і призначенні щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин, що на його переконання, призвело до невірного вирішення справи. Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано роз`яснення Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України і Національної школи суддів України від 05.11.2018 № 41783/0/9-18, де в п. 4 абз. 9 зазначено, що право на зарахування стажу роботи за спеціальністю п`ять років мають судді, яких було призначено на посаду судді місцевого або апеляційного господарського суду вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 1142-XII на день їх призначення.

03 червня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на необґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, у грудні 1992 року позивач був обраний Хмельницькою обласною радою суддею Чемеровецького районного суду Хмельницької області.

Постановою Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 25.09.2008 №598-VI позивач - ОСОБА_1 звільнений з посади судді Чемеровецького районного суду Хмельницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку за станом здоров`я, що перешкоджає виконанню обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ (в редакції чинній на момент звільнення позивача з посади судді) (далі - Закон №2862-ХІІ) з 29.10.2008 позивачу призначена пенсія по інвалідності на умовах, визначених статтею 37 Закону №3723-ХІ, з врахуванням стажу державної служби 26 років 3 місяці 27 днів, до якого зарахований стаж роботи на посаді судді 15 років 9 місяців 21 день.

18.07.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії та призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням від 23.07.2018 №104162 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII не передбачений перерахунок раніше призначених пенсій державним службовцям, та відсутністю права на одержання щомісячного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII у зв`язку з звільненням з посади судді за станом здоров`я.

Листом від 01.08.2018 №24629/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про прийняте рішення, вказавши, що у позивача відсутній необхідний стаж на посаді судді, що дає право на відставку.

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 23.07.2018 №104162 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ (в редакції чинній на дату звільнення позивача у відставку) та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, чинним на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії та призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, не передбачене зарахування суддям у відставці до стажу судді стажу державної служби, а відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у зарахуванні до стажу судді стажу державної служби, здійсненні у зв`язку з цим перерахунку його пенсії та призначенні довічного щомісячного грошового утримання.

Колегія суддів лише частково погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України (в редакції від 08.12.2004, чинній на час існування спірних правовідносин) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян визначав Закон України "Про статус суддів" №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 43 Закону №2862-ХІІ передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді.

При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Призначення і виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється органами Пенсійного фонду за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, стаж судді, який дає право на призначення довічного грошового утримання, визначається на дату звільнення судді у відставку в порядку, визначеному Законом №2862-ХІІ.

Відповідно до ст. 43 Закону №2862-ХІІ з 29.10.2008 позивачу після звільнення у відставку за його вибором призначена пенсія державного службовця по інвалідності на умовах, визначених ст. 37 Закону №3723-ХІ, з врахуванням стажу державної служби 26 років 3 місяці 27 днів, до якого зарахований період стаж роботи на посаді судді 15 років 9 місяців 21 день.

При цьому, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ, в редакції чинній на дату звільнення позивача у відставку, а також Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII, чинним на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії та призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, не передбачено зарахування суддям у відставці до стажу судді стажу державної служби.

Разом з тим, Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VII доповнено частиною другою, наступного змісту: "До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".

Абзацом 4 п. 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги позивача щодо наявності у нього права на зарахування у стаж роботи судді періоду перебування на посадах державного службовця, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано роз`яснення Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України і Національної школи суддів України від 05.11.2018 № 41783/0/9-18, де в п. 4 абз. 9 зазначено, що право на зарахування стажу роботи за спеціальністю п`ять років мають судді, яких було призначено на посаду судді місцевого або апеляційного господарського суду вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 1142-XII на день їх призначення.

З даного приводу колегія суддів погоджується з доводами відповідача, наведеними у відзиві на апеляційну скарги щодо помилковості позиції позивача про необхідність застосування у його випадку вимог п. 4 абз. 9 даного роз`яснення, оскільки право на зарахування стажу роботи за спеціальністю п`ять років мають судді, яких призначено відповідно до Закону України "Про господарські суди" № 1142-XII, в той час як позивач обіймав посаду судді у Чемеровецькому районному суді Хмельницької області.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18, ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Відповідно до запису в трудовій книжці, ОСОБА_1 зарахований на посаду народного судді Чемеровецького районного народного суду 31.12.1992 (а.с. 12).

На момент призначення позивача на посаду судді діяв Закон СРСР від 04.08.1989 № 328-I "Про статус суддів в СРСР" (далі - Закон № 328-I).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону № 328-I встановлювалось, що народним суддею міг бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, мав вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

Суддями вищестоящих судів могли бути обрані громадяни СРСР, які мали вищу юридичну освіту і стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше п`яти років, у тому числі, як правило, не менше двох років як суддя.

Відповідно до абз. 4 п. 2 листа від 05.11.2018 № 41783/0/9-18 право на зарахування стажу роботи за юридичною спеціальністю два роки мають судді, яких було обрано на посаду суддів вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 328-I на день їх обрання.

За таких обставин, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді додаткових двох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття ним права для призначення на посаду судді вперше і порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати даний період до стажу роботи судді.

При цьому, Закон № 328-I не передбачав зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу державної служби, як і не передбачає цього Закон № 1402-VII, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зарахування усього періоду перебування позивача на державній службі до стажу роботи судді є необґрунтованими.

Проте, навіть з урахуванням додаткових двох років, право на зарахування яких до стажу роботи на посаді судді має позивач, то останній відпрацював на посаді судді менше 20 років, у зв`язку з чим відповідач правомірно відмовив у перерахунку його пенсії та призначенні довічного щомісячного грошового утримання.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини, що мають значення для вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді два роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково два роки роботи у сфері права у відповідності до ч. 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII в редакції Закону № 2509-VIII від 12.07.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 липня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.