Справа № 200/7359/19-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 р. Справа№200/7359/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного позову з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, УПФУ), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати рішення № 1119 від 11 травня 2019 року про відмову в зарахуванні до стажу роботи періоду навчання в Макіївському інженерно-будівельному інституті; - зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до стажу роботи період навчання з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на безпідставну відмову в зарахуванні до стажу роботи періоду навчання в Макіївському інженерно-будівельному інституті (далі МІБІ).

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що час навчання позивача у вищому навчальному закладі зараховується в трудовий стаж. Відповідно до запису №1 у трудовій книжці позивача, з 09.1988 по 06.1993 навчання в Макіївському інженерно-будівельному інституті. В дипломі НОМЕР_1 не зазначено в який період навчалась ОСОБА_1 . Також відповідач звертає увагу, що позивач не надавала до заяви про призначення пенсії по інвалідності виписку із заліково-екзаменаційної відомості до диплому, в якій відсутні відомості про дату початку навчання та його закінчення. Інших довідок, які б підтверджували період навчання позивачем до УПФУ не надавалося.

У зв`язку з наведеним УПФУ вважає, що спірний період навчання не підтверджений достатніми доказами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2019 суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано у відповідача докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до укладання шлюбу мала прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується копіями паспорту громадянина України НОМЕР_3 , картки платника податків від 15.11.2011 і свідоцтва про укладання шлюбу від 26.06.1993.

Також до суду надана копія довідки від 27.03.2019 №1422- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, за якою ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної діяльності) з м. Донецьк до м. Добропілля Донецької області.

Рішенням УПФУ від 11.05.2019 №1119, за наслідками розгляду заяви від 06.05.2019 про призначення пенсії по інвалідності, вирішено не зараховувати період навчання позивача в Макіївському інженерно-будівельному інституті, оскільки в дипломі не вказано період навчання. При цьому зазначено, що позивачем були надані наступні документи: заява, копія трудової книжки, копія паспорта, ідентифікаційного номера, свідоцтво про шлюб, копія диплому, довідка ФСС.

У копії трудової книжки позивача НОМЕР_4 міститься запис №1 із наступними відомостями: з 09.1988 по 06.1993 навчання в МІБІ.

Позивачем надана копія диплому НОМЕР_1 від 28.06.1993, за яким вона закінчила МІБІ за спеціальністю «Промислове та цивільне будівництво».

З листа Донбаської національної академії будівництва і архітектури від 08.05.2019 №03-05-377 випливає, що Донбаська національна академія будівництва і архітектури, яка є правонаступником МІБІ, у 2014 році через збройний конфлікт на сході України перемістилася з м. Макіївки до м. Краматорськ.

Крім того, листом Донбаської національної академії будівництва і архітектури від 08.05.2019 №03-05-377 позивача повідомлено, що підтвердити факт отримання нею освіти і видачі диплому є неможливим, оскільки архів та особові справи студентів залишилися на території, яка не контролюється органами української влади.

До позову ОСОБА_1 додала копію виписки із заліково-екзаменаційних відомостей - додаток до диплому НОМЕР_1 від 01.03.2019, який видано установою, що розташована на непідконтрольній українській владі території Донецької області. У цій виписці відсутні певні дати навчання.

Крім того, позивачем надана довідка від 10.06.2019 №57/01, яку видано установою, що розташована на непідконтрольній українській владі території Донецької області («Донбасская национальная академия строительства и архитектуры»). Згідно з цією довідкою з 01.09.1988 позивач зарахована студенткою першого курсу денного відділення МІБІ, а з 31.07.1993 відрахована зі складу студентів у зв`язку із захистом дипломного проекту. Зазначено, що довідка дана на підставі архівної особової справи.

У клопотанні про залучення цього доказу позивач зазначила, що архіви МАБІ знаходяться на тимчасово окупованій території України (у м. Макіївці), у зв`язку з чим отримання довідки дуже ускладнено. Після отримання спірного в цій справі рішення позивач доклала додаткових зусиль і отримала цю довідку.

Суд вважає, що позивач обґрунтувала неможливість подання доказу раніше.

Щодо можливості врахування вказаної довідки суд зазначає наступне.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в зарахуванні до стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі, який вважається органом Пенсійного фонду України непідтвердженим.

Частиною 4 ст. 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктами 1 та 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З огляду на викладене, враховуючи довідку від 10.06.2019 №57/01, суд вважає, що позивач довела наявність у неї права на зарахування періоду навчання в МІБІ з 01.09.1988 по 30.06.1993 до загального стажу роботи.

Суд враховує, що вказана довідка не була надана позивачем до УПФУ із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Але суд зазначає, що п. 1.7 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Також пп. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідачем до суду не надано доказів повідомлення позивача про необхідність подання додаткових документів, які б підтвердили час навчання у вищому навчальному закладі.

Невиконання УПФУ вказаних приписів призвело до неврахування стажу навчання позивача у вищому навчальному закладі з дати призначення пенсії, що може негативно вплинути на права позивача отримувати пенсію в належному розмірі з дати її призначення.

Суд дійшов висновку, що позивачем виконано всі умови для прийняття відповідачем рішення для зарахування спірного періоду до трудового стажу.

Тому, суд вважає за потрібне врахувати вказану довідку і задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до квитанції від 23.05.2019 позивачем сплачено 768,40 грн. судового збору за подання позову.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 768,40 грн. понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 371, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;: АДРЕСА_2 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 37755477, 85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28 а) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1119 від 11 травня 2019 року про не зарахування стажу.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 травня 2019 року про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до стажу роботи період навчання з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року в Макіївському інженерно-будівельному інституті.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області суму судових витрат у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Повне рішення суду складено 10 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков