Справа № 521/7259/19
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/7259/19
Провадження № 2-а/521/257/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Бендери О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а), виконуючий обов`язки начальника митниці начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної протидії Одеської митниці Державної фіскальної служби України - Недоренко Сергія Олександровича (місце роботи: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з вказаним адміністративним позовом, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №3473/50000/18 від 10 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України, обґрунтовуючи своїх позовні вимоги наступним.

Згідно позовної заяви, позивачем 12.03.2018 року ввезено в України транспортний засіб RENAULT ESPACE, реєстраційний номер у р. Болгарія НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 з метою особистого користування у митному режимі "тимчасове ввезення до 1 року". Ввезення відбулося у режимі "зелений коридор" в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 380 МК. 03.11.2018 року режим "тимчасового ввезення до 1 року" було завершено шляхом реекспорту позивачем цього автомобілю. Тобто, до спливу встановленого законом 1 року перебування автомобілю на території України.

Позивач зазначає, що при ввезенні автомобілю ним було надано достовірні та правдиві данні щодо свого громадянства у країні Болгарія, постійного місця проживання за межами України. При ввезенні автомобілю співробітники митниці про українське громадянство позивача та реєстрацію в Україні не питали та не цікавилися.

Згідно позовної заяви, 10 квітня 2019 року відповідачами відносно позивача прийнято постанову, якою ОСОБА_1 визнано у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено стягнення у розмірі 188 338,41 грн., позивач вважає дану постанову незаконною, а тому звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та просив відмовити в його задоволені.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Судом встановлено, що 03.11.2018 року о 13 годині 20 хвилин в зону митного контролю відділу митного оформлення № 2 (міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Маяки-Удобне-Паланка») митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС напрямком з України до Молдови в`їхав легковий автомобіль марки «RENAULT ESPACE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 , (країна реєстрації - Болгарія) під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 , при ввезенні на митну територію України автомобіля «RENAULT ESPACE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN - код НОМЕР_2 , (країна реєстрації - Болгарія), заявив митному органу України, що він є громадянином Болгарії та нерезидентом, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

За вказаних обставин, на підставі ст.ст.459, 494 МК України посадовою особою Одеської митниці ДФС у відношенні громадянина України ОСОБА_1 03.11.2018 року складено протокол про порушення митних правил №3473/50000/18 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Судом встановлено, що 10 квітня 2019 року відповідачами відносно позивача прийнято постанову в справі про порушення митних правил № 3473/50000/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено стягнення у розмірі 188 338,41 грн.

Пунктом 1 статті 2 Закону України №2235-ІІІ «Про громадянство України» від 18.01.2001 року, передбачено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Поняття місця проживання фізичної особи надано у ст. 29 Цивільного кодексу України, згідно з якою місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жилі приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Статтею 3 Закону України від 11.12.2003 № 1382-V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - місцем проживання визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно з ст. 3 Закону від 11.12.2003 № 1382-V, реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документи, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів порядку.

Відомості про місце проживання вносяться до таких документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, який надано тимчасовий захист.

Законом України від 22.09.2011 № 3773-VІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно з положеннями Закону України від 21.01.1994 № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.п. 14, 15,16 «Порядку провадження в закордонних дипломатичних установах України за заявами про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово», який затверджено наказом Міністерства закордонних справ України від 22.12.2017 № 573, у разі прийняття рішення про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном закордонна дипломатична установа (ЗДУ) одночасно з направленням повідомлення відповідно до вимог п. 12 цього розділу інформує заявника про необхідність зняття з реєстрації місця проживання в Україні та надання ЗДУ документа або документів, передбачених пунктом 16 цього розділу, та їх копій протягом шести місяців з дня направлення повідомлення.

Після надання ЗДУ одного з документів, передбачених пунктом 16 цього розділу, у паспорті громадянина України для виїзду за кордон проставляється штамп «постійне проживання» із зазначенням дати прийняття відповідного рішення, назви країни, посади, прізвища та підпису консульської посадової особи та видається довідка про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном.

Зняття з реєстрації місця проживання в Україні підтверджується:

для особи, яка має паспорт громадянина України у формі книжечки, - штампом зняття з реєстрації місця проживання;

для особи, яка має паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, - довідкою про зняття з реєстрації місця проживання, виданою відповідним органом реєстрації.

Статтею 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», від 20.11.2012 № 5492-VІ встановлено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України:

а) паспорт громадянина України;

б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 16 даного Закону, особа, стосовно якої громадянство України припинено відповідно до Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-ІІІ, зобов`язана у порядку та строки, встановлені законодавством про громадянство, повернути документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, крім посвідчення особи моряка, виданого іноземцю або особі без громадянства, яка має право на постійне або тимчасове проживання в Україні, уповноваженому суб`єкту, який здійснив оформлення та видачу такого документа, а якщо така особа проживає за кордоном - ЗДУ.

Статтею 21 ЗУ «Про громадянство» визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Статтею 2 ЗУ «Про громадянство», законодавство України про громадянство, серед іншого, ґрунтується на принципах єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Статтею 5 цього Закону встановлено, що документами, що підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Суд акцентує увагу позивача, що згідно довіреності, виданої ОСОБА_1 на ім`я свого адвоката Ващаєва С.В. зазначено, що ОСОБА_1 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданий органом 2318 від 23.07.2009 року, що видається на підставі паспорта громадянина України (а.с.37).

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Відповідно до ст. 19 Закону, підставами для втрати громадянства України є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Відповідно до ст. 4 МК України - фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Листом Міжрайонного оперативно-розшукового відділу (з м.д. н.п. Ізмаїл) оперативно-розшукового управління Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11.01.2019 № 5/10/19 надано лист Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області.

Відповідно до листа Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України згідно з п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про громадянство». Був документований 28.12.2006 року Мелітопольським MB УМВС України в Запорізькій області паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 . Управлінням ДМС України в Запорізькій області 16.08.2018 року прийнято рішення про оформлення дозволу для виїзду до Республіки Болгарії на постійне проживання. Повідомлення про вихід або позбавлення громадянства України громадянина ОСОБА_1 до Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізький області не надходило.

Листом Мелітопольської міської ради Запорізької області від 14.03.2019 № 1337 повідомлено, що за наявними картотеками відділу реєстрації, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; особу знято з реєстрації місця проживання 18.12.2018 у зв`язку з вибуттям на ПМП до Болгарії.

Суд звертає увагу позивача, що у судовому засіданні позивач на запитання про те, що якщо ОСОБА_1 виїжджає на ПМП до р. Болгарія і хоче щоб його вважали лише громадянином р. Болгарія чи здавав він паспорт громадянина України, на що позивач відповів, що паспорт громадянина України він не здавав, від громадянства України не відмовився, та на сьогоднішній день вважає себе громадянином України.

Таким чином, з урахуванням вимог діючого законодавства, а саме наявності у ОСОБА_1 паспорта громадянина України, а також відсутності на момент ввезення транспортного засобу «RENAULT ESPACE», р/н НОМЕР_1 на митну територію України - 12.03.2018, штампу зняття з реєстрації місця проживання або довідки про зняття з реєстрації місця проживання, виданою відповідним органом реєстрації (знято з місця реєстрації 18.12.2018). ОСОБА_1 мав постійне місце проживання в Україні, у зв`язку з чим він мав статус резидента (в розумінні вимог Митного кодексу України) та відповідні права та обов`язки щодо порядку проходження митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, передбаченого Митним кодексом України.

Згідно з п. 28 ст. 4 МК України митні правила - це встановлений МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів МК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 458 МК України - порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад порушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки особи, його спрямованість і наслідки, і ознаки, що характеризують самого правопорушника і його психічне відношення до вчиненого.

Об`єктом порушення митних правил у даному випадку є суспільні відносини, які виникають в галузі державного управління, охороняються законодавством, що встановлює митні правила, і яким завдається шкода у випадку вчинення митних правопорушень.

Об`єктивною стороною у вказаному випадку є зовнішній прояв суспільно- небезпечного посягання на об`єкт, що перебуває під охороною адміністративно - правових санкцій. Об`єктивну сторону характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями й наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення порушення митних правил.

Об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, зокрема, інші протиправні дії суб`єкта, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 , при ввезенні транспортного засобу іноземної реєстрації, надаючи паспорт громадянина Болгарії вчинив зазначені дії з метою ухилення від сплати митних платежів, тобто, у вказаному випадку в діях ОСОБА_1 містяться ознаки порушення митних правил, передбачені ст. 485 МК України та відповідно до наявних матеріалів, встановлений склад порушення митних правил.

Щодо невідкладного складання протоколу про порушення митних правил та закінчення строків притягнення до відповідальності.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684 «Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю» затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю. Порядок розроблено з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) під час митного контролю та митного оформлення за рахунок застосування методів управління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій.

Орієнтування - інформація про осіб та/або транспортні засоби, за допомогою яких можуть бути вчинені порушення законодавства України з питань державної митної справи, а також інформація про товари, що можуть бути об`єктом правопорушення, яка створена органами ДФС (їх структурними підрозділами) самостійно за результатами здійснення аналітичної роботи або отримана органами ДФС (їх структурними підрозділами).

Орієнтування як один з інструментів розробки і реалізації заходів з управління ризиками використовується для невідкладного інформування митниць про осіб та/або транспортні засоби, за допомогою яких можуть бути вчинені порушення законодавства України з питань державної митної справи, про товари, які можуть бути об`єктом правопорушення, та про застосування форм контролю для виявлення, запобігання та припинення таких порушень.

Джерелом інформації щодо орієнтувань є відомості, отримані органом ДФС (його структурним підрозділом) від інших органів ДФС (їх структурних підрозділів), правоохоронних органів, інших органів державної влади, міжнародних організацій, митних та інших уповноважених органів іноземних держав, власні аналітичні напращовання та інші джерела.

У даному випадку, підставою для розміщення орієнтування щодо ОСОБА_1 є повідомлення про можливе вчинення ОСОБА_1 порушення митного законодавства. Вказане повідомлення стало підставою для розміщення відповідного орієнтування від 31.05.2018. Однак наявність орієнтування не являється однозначною підставою для складання протоколу.

Таким чином, протягом попередніх переміщень ОСОБА_1 через митний кордон України, інформація щодо вчинення ним порушення митних правил в Одеській митниці ДФС була відсутня.

Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 494 МК України - підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Статтею 467 МК України визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж шість місяців з дня виявлення правопорушення. Останній факт надання ОСОБА_1 співробітникам митниці паспорта громадянина Болгарії зафіксований 03.11.2018, на той час, коли співробітники митниці вже мали інформацію, щодо наявності у ОСОБА_1 паспорта громадянина України.

Також, під час складання протоколу про порушення митних правил необхідно пересвідчитись, що у даному випадку відсутні обставини, передбачені ст. 247 КУпАП.

Таким чином, протокол про порушення митних правил складений у встановлений законодавством строк, з урахуванням наявного орієнтування, одразу після фактичного виявлення порушення митних правил.

Факт виявлення порушення митних правил фіксується складанням протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 488 МК України, провадження по справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складання протоколу про порушення митних правил.

Протокол про ПМП № 3473/50000/18 складений 03.11.2018, чим був зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, яке передбачене ст. 485 МК України.

Отже строк притягнення ОСОБА_1 до відповідальності закінчується 03.05.2019. Відповідно строки притягнення до відповідальності ОСОБА_1 не порушені.

Статтею 522 МК України визначено, що справи про порушення митних правил, передбачені ст.ст. 468-470, 474,475, 477-481, 485 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів.

Статтею 523 МК України визначено, що від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками.

Статтею 525 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Вказане зазначено у ст. 486 МК України.

Відповідно до ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Необхідно зазначити, що посадова особа митниці, уповноважена розглядати справи про порушення митних правил, отримує матеріали справи після того як по справі будуть проведені необхідні перевірочні заходи.

Таким чином, 03.11.2018 посадова особа митного органу, яка уповноважена розглядати справи про порушення митних правил не отримувала матеріали справи про ПМП № 3473/50000/18 та п`ятнадцятиденний строк, передбачений для розгляду справи дотримано.

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року, при цьому вони не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Навпаки, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8703 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, умови та порядок тимчасового ввезення на митну територію України транспортних засобів особистого користування резидентами та нерезидентами мають суттєву різницю по застосуванню заходів як тарифного, так й нетарифного регулювання.

Тобто, маючи статус громадянина-резидента, заявивши (шляхом вчинення дій по пред`явленню паспорта громадянина Болгарії) органу доходів і зборів України при ввезенні на митну територію України автомобіля іноземної реєстрації, що він є громадянином Болгарії та нерезидентом, ОСОБА_1 своїми діями неправомірно розраховував на звільнення від сплати митних платежів (на що він, як резидент, не має права).

Як слідує з матеріалів справи про порушення митних правил, зазначений транспортний засіб було ввезено на митну територію України по «зеленому коридору».

Відповідно до ст. 366 МК України діє двоканальна система митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, тобто спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до статті 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами- резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікується за товарними позиціями, в тому числі, 8703 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно з ч. 1 статті 4 МК України ввезенням товарів, транспортних засобів на митну територію України вважається сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, а дозвіл органу доходів і зборів - це надання особі усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій.

Декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України), тобто виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, а також сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтями 277, 278 МК України передбачено, що об`єктом оподаткування митом є товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII Митного Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України. При цьому, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Таким чином, умовою для отримання дозволу митниці на тимчасове ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування громадянами-резидентами є оформлення митної декларації шляхом проставляння посадовою особою відтиску особистої номерної печатки та сплата обов`язкових митних платежів. У разі невиконання цих умов, громадянин - резидент не має законних підстав, згідно з вимогами статті 380 МК України, на можливість застосування тимчасового ввезення автомобіля. Тобто, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Також необхідно зауважити, що із загального принципу негайної дії нормативного акта витікає правило - «зворотної сили немає». Це правило означає, що нормативний акт не розповсюджує своєї дії на факти і юридичні наслідки, які наступили до вступу його в силу. Із цього правила можуть бути зроблені виключення, такі виключення бувають:

-коли в законі про це прямо сказано;

-коли вони обґрунтовані гуманними міркуваннями: наприклад закон, що усуває і пом`якшує покарання, має зворотну силу.

Зворотна сила нормативного акта - це розповсюдження дії нового акта на факти і породжені ними правові наслідки, які виникли до введення його в дію.

Так ст. 58 Конституції України від 28.06.1996, № 254к/96-ВР визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічна норма передбачена ч. 3 ст. 3 МК України, відповідно до якої норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» від 08.11.2018 №2611 -VIII (п.20 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України в частині застосування коефіцієнту 0,5), суттєво змінені складові, які впливають на розрахунок суми необхідних для сплати податків та зборів при ввезенні транспортних засобів на митну територію України у бік зменшення.

На підставі викладеного, та у зв`язку з тим, що остаточна санкція ст. 485 МК України безпосередньо залежить від суми митних платежів, які підлягають сплаті, а також з метою дотримання вимог Конституції України та МК України, щодо пом`якшення відповідальності за вчинене правопорушення, застосовуються норми розрахунку, передбачені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів».

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 276 Митного кодексу України платниками мита є особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Отже, пільговий митний режим «тимчасове використання» для автомобільного транспорту приватного використання, який ввозиться на митну територію України громадянином-нерезидентом, становить для останнього 1 рік, протягом якого діє пільга у вигляді умовного повного звільнення від сплати митних платежів.

Стаття 485 Митного кодексу України передбачає відповідальність, зокрема, за використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Водночас, законодавство України, про що було зазначено вище, досить детально регламентує порядок ввезення таких автомобілів з іноземною реєстрацією на митну територію України громадянином-резидентом та використання такого автомобіля громадянином-резидентом України на митній території України.

Беручи до уваги вказане, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 485 МК України, при переміщенні на митну територію України транспортного засобу особистого користування марки «RENAULT ESPACE», р/н НОМЕР_1 , з вчиненням протиправних дій, які призвели до звільнення від сплати митних платежів, а саме 12.03.2018, тобто після перетину митного кордону та закінчення митного контролю та митного оформлення. За умови заявлення громадянином ОСОБА_1 відомостей про фактичне місце проживання в Україні, про статус резидента, безпосередньо в пункті пропуску через державний кордон України, він би не отримав дозволу митниці на переміщення цього автомобіля для тимчасового ввезення без сплати митних платежів.

В ході провадження у даній справі було проведено експертне автотоварознавче дослідження, з метою встановлення вартості в країні реєстрації транспортного засобу «RENAULT ESPACE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 , (країна реєстрації - Болгарія). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 07.02.2019 № 25/19, виданого ПП « ОСОБА_2 » вартість вказаного автомобіля складає 31 327, 35 (тридцять одна тисяча триста двадцять сім гривень 35 коп).

Відповідно до службової записки м/п «Аккерман» Одеської митниці ДФС від 10.04.2019 № 813/15-70-65, з урахуванням вищевказаної вартості, у разі ввезення зазначеного транспортного «RENAULT ESPACE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 , на митну територію України громадянином-резидентом підлягають сплаті митні платежі у розмірі 188 338, 41 грн.

Таким чином, маючи статус громадянина-резидента, ОСОБА_1 , при тимчасовому ввезенні на митну територію України автомобіля іноземної реєстрації заявив органу доходів і зборів України, що він є громадянином Болгарії та нерезидентом, чим вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 188 338, 41 грн. (службова записка митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС від 10.04.2019 № 813/15-70-65), які підлягали б сплаті у разі ввезення зазначеного транспортного засобу на митну територію України громадянином-резидентом.

Необхідно зауважити, що за інформацією, наявною в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України ОСОБА_1 неодноразово перетинав митний кордон України напрямком на в`їзд та для переміщення транспортного засобу «RENAULT ESPACE», р/н НОМЕР_1 регулярно заявляв його у митний режим «тимчасове ввезення до 1 року».

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За вказаних обставин, в діях громадянина України ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, обставини адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають дійсності та суд вважає, що Одеська митниця ДФС, як митний орган, який діяв на підставі Митного законодавства, законно та обґрунтовано виклав обставини порушення позивачем Митного кодексу України.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. 32 Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів», ст. 2, 18, 19 Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 4, 103, 277, 278, 380, 485, 487 МК України, ст.ст. 6, 9, 14, 77, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Постанову, винесену виконуючим обов`язки заступника начальника митниці начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної протидії Одеської митниці Державної фіскальної служби України Недоренком Сергієм Олександровичем про порушення митних правил №3473/50000/18 від 10 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України залишити без змін.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а), виконуючий обов`язки начальника митниці начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної протидії Одеської митниці Державної фіскальної служби України - Недоренко Сергія Олександровича (місце роботи: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) про скасування постанови про порушення митних правил - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: І.А. Бобуйок