Справа № 0940/2341/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"01" липня 2019 р. справа № 0940/2341/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
представників відповідача - Управління Держпраці в Івано-Франківській області - Федик Н.Я., Карпаш Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 від 21.06.2019 про визнання протиправною бездіяльності відповідачів при виконанні рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Управління Держпраці в Івано-Франківській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національне агентство України з питань державної служби, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення №60-кт від 17.09.2018, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, інших виплат -
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 адміністративний позов у справі №0940/2341/18 задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Державної служби України з питань праці №60-кт від 17.09.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області, з 18.09.2018. Стягнуто з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 199750,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області та в частині стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 25850,00 грн. допущено судом до негайного виконання.

Вказане рішення суду в частині негайного виконання щодо стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 25850,00 грн. Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області виконано 07.06.2019, виконавчий лист 19.06.2019 повернуто до суду із відповідною відміткою про повне виконання.

21.06.2019 ОСОБА_1 надано суду заяву про визнання протиправною бездіяльність відповідачів при виконанні рішення суду у справі №0940/2341/18, якою в порядку ст.383 КАС України просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів в частині негайного виконання щодо поновлення на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області. В обґрунтування заяви зазначає, що вказане рішення було доведено нею до відповідачів, видані на виконання рішення суду виконавчі документи направлено у відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, отримані 06.06.2019, проте з часу проголошення, на якому були присутні представники відповідачів, та після отримання відповідачами копій рішення суду, останні не вчиняють дій до негайного його виконання. Зазначає, що жодних повідомлень про негайне її поновлення на роботі нею не отримано, в засобах масової інформації поширюється інформація, з якої їй зрозуміло про те, що відповідачі рішення суду виконувати не хочуть і ними вчинятимуться дії по його невиконанню.

27.06.2019 Державною службою України з питань праці надано суду письмове заперечення на заяву від 21.06.2019, згідно якого відповідач стосовно задоволення заяви заперечує з підстав необґрунтованості, невідповідності її вимогам ч.2 ст.383 КАС України та зверненням Державною службою України з питань праці до суду за роз`ясненням судового рішення в порядку ст.254 КАС України.

Ухвалою суду від 26.06.2019 у задоволенні клопотання Державної служби України з питань праці про забезпечення проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції відмовлено.

Представники Державної служби України з питань праці та Національного агентства України з питань державної служби в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви.

У відповідності до вимог частини 5 статті 383 КАС України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без участі представників Державної служби України з питань праці та Національного агентства України з питань державної служби.

В судовому засіданні Клим М.І ОСОБА_3 та її представник підтримали подану заяву, просили задовольнити.

Представники Управління Держпраці в Івано-Франківській області стосовно заяви від 21.06.2019 заперечили.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 3 ст. 14 КАС України передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Згідно з частиною 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права слідує, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 адміністративний позов у справі №0940/2341/18 задоволено частково. В частині, зокрема, поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області вказане рішення суду допущено до негайного виконання.

27.05.2019 судом видано виконавчий лист №0940/2341/18 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, який звернутий нею до примусового виконання.

18.06.2019 Державною службою України з питань праці подано суду заяву про роз`яснення судового рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, серед яких, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 5 цього Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частини 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Як слідує з наданих суду ОСОБА_4 .І матеріалів заяви від 21.06.2019, заявником не надано суду доказів направлення і отримання Державною службою України з питань праці постанови про відкриття виконавчого провадження, вчинення Державною службою України з питань праці протиправної бездіяльності.

Відповідно до частини 4 статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так саме строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

При цьому суд зазначає, що подання Державною службою України з питань праці заяви про роз`яснення судового рішення є правом учасника справи, і не є доказом вчинення вказаною установою протиправної бездіяльності з виконання рішення суду.

З огляду на все вищезазначене суд на час розгляду заяви не знайшов достатніх підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача з виконання цього рішення суду, а відтак підстави для задоволення заяви відсутні.

Згідно частини 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 від 21.06.2019 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 383, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 від 21.06.2019 щодо визнання протиправною бездіяльність відповідачів при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Біньковська Н.В.

Ухвала складена в повному обсязі 05.07.2019.