Справа № 1.380.2019.000047
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4356/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Старунського Д.М.,

за участі секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року (суддя - Карп`як О.О., м. Львів, повний текст судового рішення складено 18 березня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 04.01.2019 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив: визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.09.2018 №13 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV); зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі статті 114 Закону №1058-IV з 25.07.2000 по 22.03.2018 (17 років 02 місяці 28 днів) на посадах електрозварника ручного зварювання в АТ «Полюс Красноярськ» (у 1999 році - ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс», у 2015 році - АТ «Золотодобувна компанія «Полюс»), що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, на підставі статті 114 Закону №1058-IV з 23.03.2018. В обґрунтування позовних вимог вказує, що надані відповідачу документи формально констатують факт його перебування на посаді та виконання ним робіт, що містяться у Списку №2, а також документально підтверджують зайнятість за відповідною професією за результатами атестації умов праці, у зв`язку із чим, стаж роботи з 25.07.2000 по 22.03.2018 на посаді електрозварника ручного зварювання в АТ «Полюс Красноярськ» підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі №1.380.2019.000047 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що оскільки, до наданих відповідачу наказів від 12.03.2003 №9/а «Про створення постійно діючої комісії по атестації робочих місць за умовами праці» в ЗАТ «Полюс» та від 20.12.2003 №162 «Про завершення першого етапу атестації робочих місць» в ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс» не долучено переліку робочих місць, назв професій і посад, зайнятість на яких дає право застрахованим особам на дострокове призначення страхової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (далі - Постанова №442) та Методичними рекомендаціям для проведення атестації робочих місць за умовами праці, розробленими на виконання Постанови №442, то не підтверджено право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1981 року по цей час працює на посадах електрозварника ручного зварювання (електрогазозварника), що підтверджується записами у Трудовій книжці від 24.07.1981 ( НОМЕР_1 ). Загальний страховий стаж роботи позивача становить 39 років 06 місяців 16 днів.

11.06.2018 позивач звернувся до Жидачівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.09.2018 №13 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Така відмова обґрунтовується тим, що відповідно до копії наказу від 20.12.2003 №162 «Про закінчення першого етапу атестації робочих місць» атестація робочих місць завершена, а перелік робочих місць, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 - відсутній. Відповідно до копії наказу від 30.11.2011 №288/2-П «Про завершення атестації робочих місць Красноярської бізнес-одиниці ЗАО «Полюс» атестація робочих місць була проведена в період з 01.11.2008 по 30.11.2011 у. Долучено перелік робочих місць, назви професій і посад, зайнятість на яких дає право застрахованим особам на дострокове призначення страхової пенсії (звітний рік - 2011), згідно з яким атестовано робоче місце електрозварника ручної зварки центральної ремонтно-механічної майстерні. Враховуючи зазначене, до пільгового стажу позивача за Списком №2 може зараховуватися період роботи з 30.11.2011 по 30.11.2016. Таким чином, згідно поданих документів загальний стаж роботи позивача становить 39 років 06 місяців 16 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №2 - 05 років 01 день. Підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах в 55 років немає, право на пенсію за віком на загальних підставах виникне у нього після досягнення віку 60 років.

Не погоджуючись із вказаним рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивач, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що для підтвердження періодів роботи на посадах електрозварника ручного зварювання в АТ «Полюс Красноярськ» (у 1999 році - ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс», у 2015 році - АТ «Золотодобувна компанія «Полюс»), які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, позивачем було надано документи, що встановлюють зайнятість повний робочий день, роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та стаж роботи на зазначених роботах.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Згідно зі статтею 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV встановлено те, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки, позивач на момент звернення до відповідача досягнув 55 років, а його страховий стаж становить 39 років 06 місяців 16 днів, що відповідачем не заперечується та підтверджуються зробленим у оскаржуваному рішенні розрахунком страхового стажу.

Відповідач зараховує до стажу роботи позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 лише періоди роботи в АТ «Полюс Красноярськ» на посаді електрозварника ручного зварювання з 30.11.2011 по 30.11.2016. Однак, весь період роботи позивача за Списком №2 з 25.07.2000 по 22.03.2018 на посаді електрозварника ручного зварювання в АТ «Полюс Красноярськ» відповідач не зараховує до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю даних про проведення атестації робочих місць. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови №442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно зі статтею 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону №1058-IV є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року №21-51а15 та від 10 вересня 2013 року №21-183а13.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що у спірний період з 25.07.2000 по 22.03.2018 ОСОБА_1 працював на підприємствах, які знаходиться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування цих періодів роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода).

Частинами 2,3 Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Отже, із змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду слід перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Трудовим кодексом Російської Федерації та Федеральним законом «Про основи охорони праці Російської Федерації» на роботодавців покладено обов`язок періодично проводити атестацію робочих місць в умовах праці. Відповідно, всі підприємства, заклади і організації повинні планувати заходи щодо атестації робочих місць.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці визначається на основі Положення про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Мінпраці Росії від 14.03.1997 №12.

З матеріалів справи встановлено, що для підтвердження періодів роботи в AT «Полюс Красноярськ», які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, позивачем було надано документи, які встановлюють зайнятість повний робочий день, роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та стаж роботи на зазначених роботах.

Зокрема, наведені обставини підтверджується довідками від 13.11.2015 №1125 та від 19.07.2018 №200-с, виданими AT «Полюс Красноярськ», що уточнюють характер роботи на посадах, професіях, які дають право на дострокову пенсію у відповідності до статті 30, 32 Федерального Закону Російської Федерації «Про страхові пенсії» від 28.12.2013 № 400. Зі змісту наведених довідок вбачається, що ОСОБА_1 . повний робочий день, повний робочий тиждень працював на виробництвах і посадах, передбаченими Списками №1 та №2, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10. До стажу роботи, що дає право позивачу на пенсію на пільгових умовах зараховується стаж в якості електрозварника ручного зварювання з 25.07.2000 по цей час.

Окрім того, результати атестації робочих місць (спеціальної оцінки умов праці) підтверджується наявними в матеріалах справи картками атестації робочого місця за умовами праці №05 000 019 002 та №104 060 022 002, згідно з якими робота на посаді електрозварника ручного зварювання передбачає право на дострокове призначення пенсії по старості за Списком №2, вид виробництва: «XXXIII Загальні професії», позиція в Списку професій, посад: 906 Електрозварник ручного зварювання; перелік робочих місць, найменувань професій і посад, зайнятість на яких надає право застрахованим особам на дострокове призначення трудової пенсії, у якому встановлено те, що електрозварники ручного зварювання мають право на дострокове призначення трудової пенсії: позиція по Списку №2 - 906; накази від 12.03.2003 №9/а «Про створення постійно діючої комісії по атестації робочих місць за умовами праці» в ЗАТ «Полюс», від 20.12.2003 №162 «Про завершення першого етапу атестації робочих місць» в ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс», від 01.11.2008 №813а «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» в ЗАТ «Полюс», від 30.11.2011 № 288/2-п «Про завершення атестації робочих місць Красноярської бізнес-одиниці ЗАТ «Полюс», від 29.07.2015 №270/2-п «Про створення постійно діючої комісії по проведенню спеціальної оцінки умов праці», від 19.01.2016 № 7-п «Про завершення проведення спеціальної оцінки умов праці» та протоколом №1 атестації робочих місць за умовами праці в ЗАТ «Полюс» від 25.11.2011.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції стосовно того, що до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах слід зарахувати стаж роботи позивача з 25.07.2000 по 22.03.2018 (17 років 02 місяці 28 днів) на посадах електрозварника ручного зварювання в АТ «Полюс Красноярськ» (у 1999 році - ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс», у 2015 році - АТ «Золотодобувна компанія «Полюс»).

Доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. Б. Заверуха
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 08 липня 2019 року.