Справа № 330/1248/19
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1248/19

2-а/330/20/2019

"21" червня 2019 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

Судді - Нестеренко Т.В.,

При сукрктарі - Корнієнко М.М.,

За участю представника Якимівсьького РС - Подрєзової І.М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області до громадянки Вірменії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Представник Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області Подрєзова І.М., звернулася до суду з позовною заявою до громадянки Вірменії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Положень «Про Державну міграційну службу України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №360, Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидій нелегальній (незаконній) міграції.Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 3 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи щодо примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.Частиною першою статті 288 КАСУ передбачено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду, як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України. Адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви. Частиною п`ятою статті 288 КАСУ визначено, що за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується. Пунктом 3 частини 4 статті 46 КАСУ передбачено, що іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у разі затримання іноземця або особи без громадянства чи примусового видворення за межі території України. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-VI (далі - Закону №3773-УІ). Відповідно до вимог частини першої статті 30 Закону № 3773-УІ. центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за його позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення. В ході перевірки законності перебування на території громадянки Вірменії ОСОБА_1 було встановлено, що 30.11.2018 року іноземка прибула на територію України через КПП «Плетенівка» по національному паспорту серії НОМЕР_1 , виданому органом 046 Республіки Вірменія від 14.12.2016 року, терміном дії до 15.12.2021 року у приватних справах. Підпунктом 2.2 пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування

та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб

без громадянства на території України» передбачено, що іноземці та особи без

громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово

перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду

іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший

строк не визначено міжнародними договорами України. 17.05.2019 року під час перевірки законності перебування громадянки Вірменії ОСОБА_1 встановлено, що вона перебуває на території України з порушенням строків перебування, ухиляється від виїзду. Законодавство України зобов`язує іноземців та осіб без громадянства неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (частина 3 статті 3 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»). 17.05.2019 року за порушення п.п 2.2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 150 у відношенні громадянки Вірменії ОСОБА_1 заступником начальника відділу прикордонної служби «Кирилівка» було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АзЧРУ № 162116, відповідальність за яке передбачено пунктом 5 частини 1 статті 203 КУпАП. Завідувачем Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області 17.05.2019 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 1700 грн. Адміністративне стягнення іноземка виконала у встановленні законодавством строки. Відповідно до статті 26 Закону № 3773-УІ, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України. Своїми діями громадянка ОСОБА_1 порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у зв`язку з чим 17.05.2019 року Якимівським РС УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 08 про примусове повернення за межі України громадянки Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати її покинути територію України у термін до 27.05.2019 року. Вищевказана особа проживає на території нашої держави без засобів на належне існування та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних з подальшим перебуванням в Україні, для отримання статусу біженця в Україні не зверталася. Рішення про примусове повернення з України іноземки від 17.05.2019 № 08 прийнято відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150. При оцінюванні ситуації було взято до уваги: 1.Громадянка Вірменії ОСОБА_1 перебуває на території України на нелегальному становищі та ухиляється від виїзду за межі України, що є грубим порушення частини третьої статті 9 Закону № 3773-VI. 2.Порушення іноземною особою норми частини першої статті 21 Закону №

3773-УІ, пунктів 3, 4 Постанови КМУ від 04.12.2013 №884 «Про затвердження

Порядку підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб

без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території Украпш,

транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення

розміру такого забезпечення» (далі по тексту Постанова №884), а саме:

відсутність достатнього фінансового забезпечення або можливість отримати таке

забезпечення законним способом на території України громадянкою Вірменії

ОСОБА_1 для подальшого перебування на території

України. Крім того, тією ж Постановою передбачено, що іноземці та особи без

громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного

проїзду через територію України та виїзду за її межі до іншої держави, якщо інше

не визначено законами, повинні мати кошти в 20-кратному розмірі прожиткового

мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, встановленого в Україні на день їх

в`їзду в Україну. Про прийняте рішення був повідомлений керівник Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури листом № 2320-393/2320.1-19 від 17.05.2019 року. Розписка ОСОБА_1 про ознайомлення з рішенням про примусове повернення приєднана до справи, копія надається. Під час прийняття рішення про примусове повернення з України громадянці ОСОБА_1 було повідомлено, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення буде застосоване примусове видворення, що також передбачає розміщення у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, терміном до 12 місяців. Частиною першою статті 31 Закону №3773-УІ встановлені підстави для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, а саме: іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: - де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси,

віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до

певної соціальної групи або політичних переконань;де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке,

нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека

внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або

внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини,

або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи

догляду, який забезпечує життя;- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть

виникнути зазначені випадки. В даному разі, вказаний перелік підстав є вичерпний та такий, який не підлягає розширенню. До теперішнього часу громадянка Вірменії ОСОБА_1 не виконала рішення Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області про примусове повернення від 17.05.2019 року, територію України не покинула, продовжує порушувати міграційне законодавство України. Керуючись частиною 1 статті 30 Закону № 3773-У1, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за його позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення. Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього. Отже, зі змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення з України. В своєму поясненні про невиконання рішення про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1 заявила, що не покинула територію України у встановлений рішенням строк через відсутність коштів. На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 23, 30-32, Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтями 20, 46, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд громадянку Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документовану паспортом громадянина Вірменії серії НОМЕР_1 , виданим органом 046 Республіки Вірменія від 14.12.2016 року, терміном дії до 14.12.2026 року - примусово видворити за межі України. Розгляд справи здійснити за обов`язковою участю представника позивача.

Представник позивача,Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач, ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначивши, що на теперішній час вона не має можливості виїхати, так як допомагає своїй доньці у догляді за онукою.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 288 КАС України передбачено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Нормативною базою, що регулює правила перебування в Україні, питання примусового повернення та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства з України є Конституція України, Закони України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Закон України «Про імміграцію», Кодекс України про адміністративні правопорушення, постанова Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», наказ Міністерства внутрішніх справ України від 28 серпня 2013 року № 825 Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 Про затвердження Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі Інструкція№353/271/150), наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 Про затвердження Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та інші нормативно правові акти.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон).

Законні підстави перебування на території України для іноземців та осіб без громадянства встановлені статтею 4 Закону.

Відповідно до Конституції України іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах, умови яких встановлюються спеціальним законодавством про статус іноземців та осіб без громадянства, перебувають в Україні, наділені такими ж правами та обов`язками, як і громадяни України.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону, іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Пунктом 14 статті 1 Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України є нелегальним мігрантом.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

У разі якщо іноземець або особа без громадянства перебуває в Україні не на законних підставах або порушує чинні нормативно-правові акти, до них можуть бути застосовані примусові заходи, встановлені законодавством України.

Положення Закону встановлює такі види примусових заходів, які можуть бути застосовані до іноземців та осіб без громадянства, як примусове повернення і примусове видворення.

Тобто, наявність прав іноземців та осіб без громадянства прямо пов`язана із законністю їх перебування на території України, в випадку порушення ними встановлених державою умов перебування, останні несуть відповідальність.

У разі виявлення іноземців або осіб без громадянства, які не мають підстав для перебування в Україні, або строк дії таких підстав закінчився, такі особи підлягають притягненню до адміністративної відповідальності за статтею 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), після чого вони можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну. У разі невиконання рішення про примусове повернення, матеріали скеровуються до суду для винесення рішення про примусове видворення.

Статтею 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Громадянка Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Касах, Наірійського району, Республіки Вірменія, документована паспортом громадянина Вірменії серії НОМЕР_1 , виданим органом 046 Республіки Вірменія від 14.12.2016 року, терміном дії до 14.12.2026 року, досягла 18-річного віку, статус біженця їй не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави за яких примусове видворення не застосовується (частина 8 статті 26 та частина 8 статті 30 Закону).

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Згідно з пункту 12 Розділу Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства та приписи ст. 289 КАС України дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. Тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Таким чином, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача відсутні законні підстави для знаходження на території України, у відповідача коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, а тому у добровільному порядку до теперішнього часу відповідач територію України не покинув та продовжує порушувати міграційне законодавство України, існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, оскільки у нього відсутні документи на право перебування на території України, з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався. Не навчається та не працює, не має постійного заробітку. Крім цього, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Якимівського районного сектору Управління Державної міграційної служби Запорізької області є законними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов`язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, постанова суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 26, 124 Конституції України, ст.ст. 23, 30-32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 241-246, 250, 255, 288, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області до громадянки Вірменії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Громадянку Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Касах, Наірійського району, Республіки Вірменія, документована паспортом громадянина Вірменії серії НОМЕР_1 , виданим органом 046 Республіки Вірменія від 14.12.2016 року, терміном дії до 14.12.2026 року - примусово видворити за межі України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Якимівський районний суд Запорізької області.

Суддя: Т.В. Нестеренко