Справа № 320/5434/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5434/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря: Чуб Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись з позовом до Міністерства оборони України про:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум при МОУ про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

- зобов`язання Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, пов`язаної зі смертю військовослужбовця ОСОБА_4 , 1969 року народження, виходячи з розмірів, визначених ст. 16-2 Закону України ««Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей»» у розмірі 800 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки захворювання солдата ОСОБА_4 , яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язане із захистом Батьківщини, тобто виникло в період проходження ОСОБА_4 військової служби, позивачі мають право на призначення одноразової грошової допомоги.

Згідно з відзиву на адміністративний позов відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 був звільнений із військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 57 від 09.03.2016, отже, починаючи з 10.03.2016 померлий ОСОБА_4 втратив спеціальний статус статус військовослужбовця. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто більш ніж через півроку з моменту звільнення із військової служби. З урахуванням викладеного, позивачі не мають права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як члени сім`ї померлого, оскільки на час смерті ОСОБА_4 військову службу не проходив та в свою чергу військовослужбовцем не був.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачі не мають права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як члени сім`ї померлого, оскільки на сам смерті ОСОБА_4 військову службу не проходив та в свою чергу військовослужбовцем не був.

Згідно з відзиву на апеляційну скаргу позивачі вважають наведені апелянтом обґрунтування в апеляційній скарзі безпідставними.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи на виконання Указу Президента України № 454/2014 від 06.05.2014 «Про часткову мобілізацію« ОСОБА_4 був призваний у вересні 2014 року до лав Збройних сил України на військову службу.

Відповідно до довідки військової частини польова пошта НОМЕР_1 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 8248 від 14.07.2016, солдат ОСОБА_4 дійсно в період з 23.04.2015 по 27.09.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 38).

ОСОБА_4 присвоєно статус ветерана війни - учасника бойових дій, що підтверджується посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 14.07.2016 (а.с. 46).

Згідно з наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 57 від 09.03.2016 солдата ОСОБА_4 , старшого розвідника - радіотелефоніста, звільнено з військової служби у відставку відповідно до статті 26 Закону України "«Про військовий обов`язок і військову службу"» за пунктом "«б"» (за станом здоров`я з виключенням з військового обліку), виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено до Білоцерківського РВК Київської області для зарахування на військовий облік (а.с. 44).

За період проходження військової служби, ОСОБА_4 захворів на гліобластому головного мозку, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 146, з якого також вбачається, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби (а.с. 51-52).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 47).

Згідно з витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранення, контузій, травм, каліцтв № 2606 від 03.10.2017, захворювання і причина смерті ОСОБА_4 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 45).

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 22-23) та свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (а.с. 24), а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвамисвідоцтвом про народження, свідоцтвамисвідоцтвом про зміну імені, свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 13, 14, 31, 35, 36).

Позивачі звернулись до Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум при Міністерстві оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, яка виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження ним військової служби, з відповідним пакетом документів.

Листом № В3/539 від 24.07.2018 Білоцерківський об`єднаний міський військовий комісаріат повідомив позивачів про те, що відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 58 від 08.06.2018, їм відмовлено в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги як матері, дочці та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем.

Позивачі, вважаючи, що їм безпідставно відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їх батька/ сина, чим порушено їх права та законні інтереси, звернулися з даним позовом до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду належних і достовірних доказів, а відтак не довів правомірності своєї відмови у виплаті позивачем одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 41 Закону України "«Про військовий обов`язок і військову службу"» № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"».

Згідно з частиною першої статті 16 Закону України "«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті ст. 16 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини другої статті ст. 16 Закону № 2011-XII (в останній редакції) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з пункту 1 частини другої статті ст. 16-1 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Згідно з п. ««а»» частини першою статті 16-2 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі - 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

У відповідності до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві"», затверджений Постановою КМ України № 975 від 25.12.2013 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) (далі - Порядок № 975).

Так, згідно з пунктами 3 4 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала:

1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Отже, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , захворювання, та причина смерті ОСОБА_4 пов`язані із захистом Батьківщини, що зафіксовано у витязі з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранення, контузій, травм, каліцтв № 2606 від 03.10.2017, а також відповідачем встановлені факти, стосовно обставин і причин смерті ОСОБА_4 , не оспорювались та не ставились під сумнів, колегія суддів вважає, що захворювання, яке стало причиною смерті ОСОБА_4 , безпосередньо пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Аналізуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

У зв`язку з чим, у позивачів, як членів сім`ї ОСОБА_4 , є право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене положеннями статті 16 Закону України "«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"».

Доводи відповідача про те, що виплата одноразової допомоги може бути проведена тільки за умови, якщо статус померлої особи був "«військовослужбовець"», а ОСОБА_4 , на переконання відповідача, був колишнім військовослужбовцем, виключеним зі списків особового складу військової частини ІНФОРМАЦІЯ_4 , а помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в свою чергу унеможливлює здійснення виплати одноразової грошової допомоги членам його сім`ї, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності у ОСОБА_4 на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявність причинно-наслідкового зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби.

У даному випадку, судом першої інстанції вірно встановлено, що смерть ОСОБА_4 безпосередньо пов`язана з захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Тому, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 58 від 08.06.2018 в частині відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в призначенні одноразової грошової допомоги як матері, дочці та сину померлого військовослужбовця ОСОБА_4 , який помер внаслідок захворювання, отриманого під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 245 КАС України у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що Міноборони прийняло одне із передбачених Порядком № 975 рішень, а саме про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Оскільки за наслідками судового розгляду встановлено, що відповідач протиправно відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги, а також прийнявши до уваги наявність у позивачів права на отримання останньої, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку, є саме зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, пов`язаної зі смертю військовослужбовця ОСОБА_4 у відповідності до приписів статті 16-2 Закону № 2011-XII.

При цьому, слід зазначити, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а інших підстав для відмови відповідачем не зазначено, що свідчить про подання позивачами всіх відповідних документів, і іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували ефективний захист прав і свобод позивачів. Отже, в даному випадку застосування зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження Міністерства оборони України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі № 336/2660/17.

В свою чергу, апелянтом не надано суду апеляційної інстанції будь-яких доказів, які б спростовували, наведені вище обставини.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05.07.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Є.І. Мєзєнцев