Справа № 540/1306/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1306/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160-168 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новокаховської міської ради Херсонської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування підпункту рішення,

встановив:

02 липня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Новокаховської міської ради Херсонської області (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - третя особа, ФОП ОСОБА_2), у якому просить визнати протиправним та скасувати підпункт 5.2. пункту 5 рішення 61-ї сесії 7-го скликання № 1950 від 11.04.2019р. Новокаховської міської ради Херсонської області "Про оформлення договорів, які визначають розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності" про надання дозволу на оформлення договору, який визначає розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, відповідно до затверджених раніше графічних матеріалів для оформлення відповідного договору фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 площею 0,0070 га. по АДРЕСА_1 , для розміщення та обслуговування двох зблокованих стаціонарних торгівельних павільйонів, на землях житлової та громадської забудови, терміном на три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства ( п. 4 ч.1. цієї статті).

Адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом ( п. 5 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір ( п.1 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу).

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій ( абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу)

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 чинного КАС, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Зокрема, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 727/10968/17 (провадження № 11-524апп18).

Вказане твердження узгоджується з приписами ст. 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. (п.19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Зі змісту прохальної частини позову вбачається, що позивач просить визнати протиправним та скасувати підпункт 5.2. пункту 5 рішення 61-ї сесії 7-го скликання № 1950 від 11.04.2019р. Новокаховської міської ради Херсонської області "Про оформлення договорів, які визначають розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", яким надано дозвіл на оформлення договору, який визначає розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, відповідно до затверджених раніше графічних матеріалів для оформлення відповідного договору фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 , площею 0,0070 га по АДРЕСА_1 , для розміщення та обслуговування двох зблокованих стаціонарних торгівельних павільйонів, на землях житлової та громадської забудови на три роки.

При цьому, з матеріалів позову вбачається, що на виконання оскаржуваного пункту рішення відповідача, 18 квітня 2019 року між Новокаховською міською радою, в особі міського голови Коваленко В.І., та ФОП ОСОБА_2 укладено договір, який визначає розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який зареєстровано 18.04.2019 р. у виконавчому комітету міської ради за № 25-19-тс.

Крім того, з матеріалів позову, судом встановлено, що для позивача оскаржуваний підпункт 5.2. пункту 5 рішення 61-ї сесії 7-го скликання № 1950 від 11.04.2019р. Новокаховської міської ради Херсонської області "Про оформлення договорів, які визначають розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності" має юридичну значимість в силу того, що порушує її права, як власника житла, а також порушує її право на забезпечення пожежної та іншої техногенної безпеки, безпечне пересування вулицею Новоселівська у м. Нова Каховка, з якої здійснюється вхід до її будинку внаслідок розміщення тимчасової споруди біля стіни та навпроти вікна її квартири на відстані 3 м. 80 см., чим не дотримано норм мінімальної ширини пішохідної зони тротуару в середніх та малих містах.

Суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 15 ЦК передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 16 ЦК одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України майно, майнові права, а також інші матеріальні і нематеріальні блага є об`єктами цивільних прав, які згідно приписів Цивільного процесуального кодексу України, підлягають захисту в порядку цивільного судочинства.

Статтею 282 Цивільного кодексу України передбачено гарантії усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка створює загрозу життю та здоров`ю особи.

З огляду на вказані норми процесуального права, суд вважає, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про порушення прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових та інших цивільних відносин.

Та обставина, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, не змінює правової природи спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, суд звертає увагу, що факт укладання договору між Новокаховською міською радою та ФОП ОСОБА_2 та визнання протиправним рішення відповідача в частині його оскарження впливає на права третьої особи, а саме, ФОП ОСОБА_2 , що також свідчить про наявність ознак спору про право та відповідно унеможливлює його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та повинен вирішуватися за правилами загальної юрисдикції зважаючи на суб`єктний склад учасників спору.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 р. у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи. ( п. 6 ч. 1 цієї статті).

Враховуючи, що за результатами ознайомлення зі змістом позовних вимог та доданих до нього документів судом встановлено, що дані спірні правовідносини не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд відмовляє позивачу у відкритті провадження у даній справі та роз`яснює, що розгляд даних спірних правовідносин віднесено до суду загальної юрисдикції.

Щодо повернення судового збору, то суд зазначає про наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Отже, питання щодо повернення позивачу суми сплаченого судового збору буде вирішено судом після його звернення до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 170, 171, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Новокаховської міської ради Херсонської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування підпункту рішення.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної позовної заяви віднесено до юрисдикції загальних судів.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 109020100