Справа № 420/1777/19
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1777/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому, з урахуванням заяви про уточненення позовних вимог (а.с. 57-65), просить суд:

- Визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру в Одеській області, яка полягає у ненаданні запитуваної інформації у відповіді на мій запит від 04.09.2018 року.

- Зобов`язати надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду ГУ Держгеокадастру в Одеській області мені, ОСОБА_1 , письмову інформацію про про наявність земель державної та/або комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також інформацію про наявність земель державної та/або комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути використані для індивідуального дачного будівництва згідно з ст. 121 Земельного кодексу України, що розташовані:

- у містах Одеса, Чорноморськ, Южне;

- селах Санжейка, Грибівка, Кароліно-Бугаз, Чабанське, Приморське, Курортне Крижанівка, Вапнярка, Нова Дофінівка;

- селищах міського типу Затока, Сергіївка, Фонтанка, Чорноморське;

- селищі Ліски;

орієнтованою площею:

- для земель з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

- для земель з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

підпис, що запитувалась.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що вважає відмову Відповідача надати запитувану інформацію протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує її право на доступ до інформації, оскільки є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

11.06.2019 року, від Відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 86-90). В обґрунтування зазначено, що Головне управління вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого наказом Держгеокадастру № 308 від 17.11.2016, Головне управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Одеської області.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» до земель комунальної власності віднесено усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земель віднесених до державної власності.

Тобто, для отримання інформації щодо вільних земельних ділянок на території Одеської області, що можуть бути використані під забудову та інше громадяни мають право звернутись до відповідної сільської, селищної, міської ради, а тому, Головним управлінням на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» перенаправлено зазначений запит до відповідних сільських, селищних, міських рад, а саме до Чорноморської, Сергіївської, Затоківської та Кароліно-Бугазької селищних рад, Фонтанської, Крижанівської, Новодофінівської, Приморської та Дальницької сільських рад, Одеської, Чорноморської та Южненської міських рад Одеської області для розгляду в межах компетенції

Сторони у судове засідання на 13.06.2019 року не з'явились, повідомленні належним чином.

За таких обставин, згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи проведено у порядку письмового провадження за клопотанням сторін.

В силу частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви, клопотання учасників справи.

13.06.2019 року, від Відповідача надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с. 92).

Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Обставини справи.

04.09.2018 року я, ОСОБА_1 , звернулась до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) з інформаційним запитом за допомогою сервісу електронної подачі звернення за посиланням: http://odeska.land.gov.ua/napysaty-zvemennia/ (а.с. 13-14).

В запиті, посилаючись на відповідні норми чинного законодавства, я вимагала надати мені інформацію: про наявність земель державної та/або комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також інформацію про наявність земель державної та/або комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути використані для індивідуального дачного будівництва згідно з ст. 121 Земельного кодексу України, що розташовані:

- у містах Одеса, Чорноморськ, Южне;

- селах Санжейка, Грибівка, Кароліно-Бугаз, Чабанське, Приморське, Курортне Крижанівка, Вапнярка, Нова Дофінівка;

- селищах міського типу Затока, Сергіївка, Фонтанка, Чорноморське;

- селищі Ліски;

орієнтованою площею:

- для земель з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

- для земель з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

11.09.2019 року на свій інформаційний запит, Позивач отримала лист-відповідь, датовану 10.09.2018 року за № ПІ-471/0-464/0/63-18 за підписом заступника начальника ГУ Держгеокадастру в Одеській області С.Вербовощук (а.с. 15-16).

Зазначеним листом Позивачу було відмовлено у наданні запитуваної інформації на підставі частини 3 статті 22 Закону України Про доступ до публічної інформації з посиланням на те, що до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову. У зв`язку з вищенаведеним, мій запит направлено для розгляду в межах компетенції до відповідних міських, сільських та селищних рад.

З приводу ненадання відповіді на запит, позивач скористалась правом досудового вирішення спірного питання та, керуючись статтями 212-3, 255 КУпАП, 2, 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», звернулась із скаргою на дії, зокрема, посадових осіб ГУ Держгеокадастру в Одеській області, до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини (а.с. 17-19).

За результатом розгляду моїх скарги, отримала відповідь від 30.01.2019 року №23.5/10-135/Ш332560, Ш 74.3.19/15-202 за підписом регіонального представника Уповноваженого Верховної ради України з прав людини в Одеській області В.М. Михайлова (а.с. 20-23), згідно якої порушень Закону України Про доступ до публічної інформації Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області не встановлено.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою Відповідача від 10.09.2018 року за № ПІ-471/0-464/0/63-18, Позивач звернулась із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Законом України Про інформацію встановлено, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Поняття інформації закріплено у статті 1 України Про інформацію, - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Закон України Про доступ до публічної інформації визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Під публічною інформацією, згідно зі статтею 1 Закону України Про доступ до публічної інформації, мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 12 Закону України Про доступ до публічної інформації визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно до статті 13 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

- суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

- юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

- особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

- суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно зі ст. 19 Закону України Про доступ до публічної інформації, під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною 3 ст. 22 Закону України Про доступ до публічної інформації передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого наказом Держгеокадастру № 308 від 17.11.2016, Головне управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Одеської області.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» до земель комунальної власності віднесено усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земель віднесених до державної власності.

Відповідно до статей 12, 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Також, згідно до частини 5 статті 24 закону Про регулювання містобудівної діяльності спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські держадміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Висновки суду.

Суд зазначає, що Позивач у позові посилається на Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації (далі - Постанова Пленуму ВАСУ №10), визначено, що з огляду на положення частини п`ятої статті 24 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-УІ Про регулювання містобудівної діяльності, центральний орган виконавчої влади з питань земельних відносин та його територіальні органи згідно з їхньою компетенцією належить до органів, що зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

У оскаржуваній відмові ГУ Держгеокадастр в Одеській області не зазначає причин не надання інформації та перенаправления мого запиту, а лише посилається на моє право звертатись до відповідних сільських, селищних, міських рад, цитуючи частину 5 статті 24 закону Про регулювання містобудівної діяльності, як натяк на те, що інформація не надана з огляду на її відсутність у відповідача та (можливо) не внесення її до державного земельного кадастру.

Однак, не можна погодитись із правомірністю обґрунтування відмови ГУ Держгеокадастру в Одеській області надати запитувану мною інформацією з огляду на її відсутність, адже згідно з пунктом 12.3 Постанови Пленуму ВАСУ №10, за змістом пункту 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-УІ у задоволенні запиту може бути відмовлено лише у разі наявності одночасно двох умов: відсутності інформації у володінні розпорядника інформації та відсутності у нього обов`язку володіти нею. Якщо інформація відсутня, але розпорядник зобов`язаний нею володіти, то згідно із принципом законності він повинен усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовживши у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію.

Проте, суд не погоджується із зазначеною думкою Позивача, оскільки, у задоволенні запиту, ОСОБА_1 , не було відмовлено, а було повідомлено про те, що Головним управлінням на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» перенаправлено зазначений запит до відповідних сільських, селищних, міських рад. Запит Позивача надіслано до Чорноморської, Сергіївської, Затоківської та Кароліно-Бугазької селищних рад, Фонтанської, Крижанівської, Новодофінівської, Приморської та Дальницької сільських рад, Одеської, Чорноморської та Южненської міських рад Одеської області для розгляду в межах компетенції.

До того ж, судом встановлено та зазначено Позивачем у позові, що останній звертався до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з проханням провести перевірку на предмет вчиненням адміністративних правопорушень посадовими особами Головного управління у зв`язку з ненаданням відповіді на запит про надання публічної інформації.

Регіональним представником Уповноваженого Верховної ради України з прав людини в Одеській області проведено перевірку дій Головного управління та встановлено, що порушень Закону України «Про доступ до публічної інформації» з боку Головного управління не вбачається.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що доводи Позивача про те, що відповідачем не було надано на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" достовірну, точну та повну інформацію про наявність усіх вільних земельних ділянок із земель державної та комунальної власності на зазначеній у запиті території, які можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку та для індивідуального дачного будівництва, порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання надати таку інформацію, не знаходять свого законодавчого підтвердження, що свідчить про правомірність вжитих заходів Відповідачем, а тому, позовні вимоги, не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-73, 77, 159, 241-246, 250-251, 263 КАСУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.