Справа № 308/14031/18
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

за участю секретаря Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням Живицького В.А. про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що постановою заступника начальника управління Закарпатської митниці ДФС Живицького В.А. від 27.03.2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності, шляхом винесення постанови про порушення митних правил передбачених ст. 485 МК України, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 505 673,73 грн.

Позов мотивує тим, що згідно постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що ним було подано до митного оформлення автомобіля марки «Citroen C4 Picasso VIN-код НОМЕР_1 , р.н. Словацької Республіки НОМЕР_2 - паспорт громадянина України для виїзду за кордон FE 249902 від 10.03.2016 року та свідоцтво про реєстрації автомобіля PD 093505 від 19.11.2016 р. Вказаний транспортний засіб на підставі відміток в закордонному паспорті «Постійне місце проживання», «Прийняти на консульський облік у Генеральному консульстві України в Пряшеві Словацької Республіки» датована 22.06.2016 року, заявлявся ним в митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до одного року. Після чого ним було ввезено транспортний засіб в митному режимі «тимчасове ввезення» терміном до одного року через митний пост «Краківець», Львівської області ДФС. Під час проведення аналітично-пошукових заходів підрозділів ДФС було встановлено, що Генеральне консульство України в Пряшеві було ліквідоване в грудні 2014 року. Тобто, він нібито завідомо пред`явив недостовірні дані та документи під час «митного оформлення». Зазначає, що не був обізнаний про недостовірність печатки, а також йому не було відомо про те, що консульська установа була ліквідована ще у 2014 році. Стверджує, що дану постанову він отримав після спливу передбаченого процесуального строку на відповідне оскарження, оскільки він тимчасово проживає на території Словацької Республіки, де і займається підприємницькою діяльністю, а поштова кореспонденція надсилається на територію України в м. Львів, що позбавило його можливості знати про існування вищезгаданою постанови, оскільки така була винесена без його участі та відомості в графі «Копію постанови отримав» відсутні.

За таких обставин позивач просить поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови №1318/30500/18 від 27.03.2018 року, визнати дії ОСОБА_2 по притягненню його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати дану постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 505 673,73 грн. на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

В порядку встановленому КАС України представник відповідача надав відзив на позов, в якому повністю заперечує обставини, викладені в адміністративному позові, та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з правомірністю винесеної постанови.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у їх відсутності.

Представник Закарпатської митниці ДФС в судове засіданні не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог частини 4 ст. 529 Митного кодексу України, скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Згідно із вимогами статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скарг.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова була винесена без участі позивача та копію такої позивач отримав після спливу передбаченого процесуального строку на відповідне оскарження, оскільки позивач дізнався про наявність такої лише в Сихівському відділі державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області, суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його клопотання про поновлення цього строку підлягає до задоволення.

Згідно із частиною 1 стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Встановлено, що 27.03.2018 року заступником начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицьким В.А., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним за ст. 485 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в 505 673,73 грн.

Як слідує з представлених матеріалів справи, 03.10.2017 року в Управління протидії митним правопорушенням надійшла службова записка митного посту «Ужгород» від 02.10.17 № 07-70-63/45-3349 та копії матеріалів для проведення перевірки автентичності відмітки «Постійне проживання», завіреної печаткою генерального консульства України в м. Пряшев від 22.06.2016 року, яка стоїть в паспорті гр. України ОСОБА_1

02.01.2018 року, в ході проведення перевірки, Закарпатською митницею ДФС через Департамент організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України отриманий лист Міністерства закордонних справ України від 22.11.2017 року № 71/ПР/16-522/5- 1557, згідно якого перебування громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовому чи постійному консульському обліку не підтверджено.

Окрім того, згідно вказаного листа, Генеральне консульство України в Пряшеві було ліквідоване в грудні 2014 року, всі печатки та штампи установи були передані до МЗС на знищення у встановленому порядку.

В подальшому під час проведення аналітично - пошукових заходів, з використанням баз даних ЄАІС ДФС України встановлено, що громадянин ОСОБА_1 в період з 09.11.2016 року по 10.12.2017 року періодично переміщував в якості водія на митну територію України легковий автомобіль марки «CITROEN С4 PICASSO», VІN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Словацької Республіки НОМЕР_3 через різні пункти пропуску на митній території України в тому числі в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС. До митного оформлення громадянин ОСОБА_1 подавав документи: паспорт для виїзду за кордон громадянина України FE 249902 від 10.03.2016 р. та свідоцтво про реєстрацію автомобіля PD 093505 від 09.11.2016 р. Вищевказаний транспортний засіб на підставі відміток в закордонному паспорті «Постійне місце проживання». «Прийнятий на консульський облік у Генеральному консульстві України в Пряшеві Словацька Республіка» датовані 22.06.2016 року заявлявся громадянином ОСОБА_1 в митний режим «тимчасове ввезення терміном до одного року». Згідно баз даних останнє ввезення вказаного транспортного в митному режимі «тимчасове ввезення терміном до одного року» було здійснене громадянином ОСОБА_1 10.12.2017 року через митний пост «Краківепь» Львівської митниці ДФС.

В поясненні наданому до протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 зазначив, що по рекомендації свого знайомого в юридичній фірмі у м.Кошіце Словацької Республіки, яку також запропонував його знайомий, йому у закордонний паспорт у 2016 ропі проставили відмітку «Постійне проживання», завірене печаткою генерального консульства України в м. Пряшев. За вказану послугу він заплатив 500 ОСОБА_3 . В подальшому він особисто ввозив на митну території України в період з 09.11.2016 року по 10.12.2017 року вказаний транспортний засіб та подавав для митного контролю та оформлення паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відміткою про постійне проживання в Словацькій республіці з метою ввезення автомобіля терміном на 1 рік. Також громадянин ОСОБА_1 повідомив, що на даний час він зареєстрований в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться па митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього кодексу. Пропуск таких транспортних засобів» через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього кодексу.

Згідно статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Згідно зі ст. 292 Митною кодексу України, митні платежі не сплачуються при ввезенні товарів на митну територію України, якщо такі товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Відповідно до п.6 ст.104 МКУ для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; сплатити митні І платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплатні митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Правом тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування без сплати митних платежів можуть скористуватися тільки громадяни-нерезиденти. Згідно ч. 3 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до пункту в) частини 33 статті 4 Митного кодексу України нерезидентами є фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Згідно ч. 1 ст. 458 Митного Кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.485 МК України порушенням вважається заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно з ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення статей 529-530 МК України передбачають можливість оскарження постанови митниці до суду та перевірку законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом, що здійснюється в порядку, встановленому КАС України.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 16 жовтня 2018 року по справі № 751/7809/16, відповідно до якої відповідальність, передбачена санкцією статті 485 МК України, настає у разі наявності мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також заявлення неправдивих відомостей.

З дослідженої судом постанови в справі про порушення митних правил №1318/30500/18 слідує, що Закарпатською митницею ДФС через Департамент організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України отриманий лист Міністерства закордонних справ України від 22.11.2017 року № 71/ПР/16-522/5- 1557, згідно якого перебування громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовому чи постійному консульському обліку не підтверджено. Окрім того, згідно вказаного листа, Генеральне консульство України в Пряшеві було ліквідоване в грудні 2014 року, всі печатки та штампи установи були передані до МЗС на знищення у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП та ч. 2ст. 458 МК України адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені означеними кодексами настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Як слідує з досліджених судом матеріалів справи, в таких наявні достатні дані про факт можливої підробки ОСОБА_1 чи іншими особами даних, що містяться в паспорті для виїзду за кордон громадянина України FE 249902 від 10.03.2016 р., який ОСОБА_1 подавав до митного контролю як підставу для оформлення легкового автомобіля марки «CITROEN С4 PICASSO», VІN-код НОМЕР_1 , р.н.з. Словацької Республіки НОМЕР_3 .

З наведеного слідує, що в діях ОСОБА_1 можливі ознаки складу злочину передбаченого ст. 358 КК України і вказані обставини, посадовою особою органу, що виніс оскаржувану постанову, були залишені поза увагою, а натомість без виконання вимог передбачених ст. 253 КУпАП, було винесено постанову яка і є, на даний час, предметом оскарження.

За приписами ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Також необхідно врахувати й положення ст.62 Конституції України про те, що особа не може бути двічі притягнута до одного й того ж виду юридичної відповідальності за одне й те ж правопорушення.

Відповідно до вимог статті 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

За таких обставин, суд дослідивши представлені сторонами докази, вважає, що притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил відбулося без повного та належного з`ясування всіх обставин справи і встановлення його вини, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а протокол про порушення митних правил №1318/30500/18 від 07 березня 2018 року запроваджений відносно ОСОБА_1 та копію даного рішення суду слід надіслати на адресу Ужгородського відділу поліції, для прийняття рішення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

Керуючись статтями 4, 104, 292, 380, 458, 485-489, 495, 529-531 МК України , статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням Живицького В.А. про скасування постанови в справі про порушення митних правил - задоволити.

Поновити строк на оскарження постанови № 1318/30500/18 від 27 березня 2018 року.

Постанову в справі про порушення митних правил № 1318/30500/18 від 27 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 505 673,73 грн. на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України - закрити.

Протокол про порушення митних правил №1318/30500/18 від 07 березня 2018 року запроваджений відносно ОСОБА_1 та копію даного рішення суду надіслати на адресу Ужгородського відділу поліції, для прийняття рішення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08 липня 2019 року.

Суддя В.М. Малюк