Справа № 826/4466/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

09 липня 2019 року м. Київ № 826/4466/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Шарій А.А., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Карпенка Ю.А., у відсутність представників третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва, про зобов`язання вчинити певні дії, встановив:
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019, яке набрало законної сили 18.04.2019, позов ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) задоволено повністю. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУПФ України в м. Києві) щодо не сформування та не подачі до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києва (далі - ГУДКС України у м. Києві) подання про повернення ОСОБА_2 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від договірної вартості квартири у сумі 11736,72 грн, - протиправними. Зобов`язано ГУПФ України в м. Києві сформувати та подати до ГУДКС України у м. Києві подання про повернення ОСОБА_2 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від договірної вартості квартири у сумі 11736,72 грн, а також стягнуто з ГУПФ України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

14.03.2019 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, пов`язані з правничою допомогою на суму 6950 грн, оскільки рішенням від 26.02.2019 суд його не вирішив.

Вказана заява мотивована посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Родзевілло проти України» щодо вирішення питання про правову допомогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2019 для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечив, зіславшись на письмово викладену позицію.

Представники третьої особи в засідання не прибули, причини неявки не повідомили, хоча присутня в попередньому судовому засіданні представник ГУДКС України у м. Києві отримала судову повістку із зазначенням дати, часу й місця проведення судового засідання.

Суд, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши подані документи та матеріали справи, вирішуючи порушене у заяві питання виходить з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частин першої, третьої-п`ятої, сьомої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.05.2019 у справі №826/850/18 (адміністративне провадження №К/9901/9481/19), від 02.07.2019 у справі №810/795/18 (адміністративне провадження №К/9901/8770/19).

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 14.03.2018 №14/03/2018 (т. 1 а.с. 28-32), копію додатку №1 до договору (т. 1 а.с. 33), копії актів надання правничої допомоги від 16.03.2018 №01, від 11.05.2018 №02, від 01.06.2018 №03 (т. 1 а.с. 34, 113, 114), копію виписки з ЄДР щодо Адвокатського об`єднання «Міжнародна рада адвокатів» (т. 1 а.с. 35), ордер на надання правової допомоги серії КС №155093 (т. 1 а.с. 37), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.01.2015 №5288/10 (т. 1 а.с. 38), копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (т. 1 а.с. 39), проте, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на загальну суму у розмірі 6950 грн, позивачем та його представником суду не надано.

Водночас, згідно з пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги від 14.03.2018 №14/03/2018 (т. 1 а.с. 30) правову (правничу) допомогу, що надається виконавцем, замовник оплачує в національній валюті України - гривні, на умовах передбачених пунктом 3.2 цього договору.

Відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2 вказаного договору вартість послуг, що надаються виконавцем замовнику за цим договором, визначаються з урахуванням додатку №1 до договору «Вартість правничої допомоги». Фактично надані послуги фіксуються у актах надання правничої допомоги (надалі - «Акти»), які підписуються сторонами поетапно, протягом 3 (трьох) робочих днів після кожного фактичного надання послуг. Вартість наданих послуг оплачується замовником на розрахунковий рахунок виконавця, що зазначений у реквізитах даного договору, на підставі рахунку (рахунків) який (які) формуються виконавцем у відповідності з актами, наступними етапами: при представництві інтересів замовника у суді першої інстанції (включає в себе послуги з правової (правничої) допомоги, що визначені в пункті 2 Таблиці пункту 1 додатку №1 до договору «Вартість правничої допомоги») - протягом 3 (трьох) календарних днів з дня винесення рішення по справі.

Так, рішення по справі винесено ще 26.02.2019, натомість ні на момент звернення до суду з вказаною заявою, ні на момент її розгляду позивачем та її представником не надано суду доказів виконання зазначених вимог договору про надання правової допомоги від 14.03.2018 №14/03/2018 щодо сплати вартості наданих послуг протягом 3 (трьох) календарних днів з дня винесення рішення по справі.

Разом з тим, дійсно Європейський суд з прав людини у справі «Родзевілло проти України» (заява №38771/05) зазначив (п. 99), що хоча заявник ще не оплатив надану йому правову допомогу, з документів вбачається, що він зобов`язаний сплатити за неї згідно з договором. Як випливає з матеріалів справи, п. А. Крістенко готував зауваження від імені заявника, а тому має право вимагати винагороду згідно з договором. Відповідно Суд вважає, що зазначені витрати було «фактично зазнано» (див., наприклад, рішення у справі «Бєлоусов проти України» (Belousov v. Ukraine), заява №4494/07, п. 115, від 07.11.2013). Суд також зазначив, що заявникові вже було надано правову допомогу у розмірі 850 євро для того, щоб допомогти йому покрити зазначені вище витрати.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є обов`язковою для застосування судами України як джерела права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, варто зазначити, що межі такого застосування різняться залежно від природи рішення та мають оцінюватись, виходячи з обставин конкретної справи.

Проаналізувавши зазначені обставини в контексті наведеної практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що встановлені у межах даної справи обставини не є тотожними, оскільки обов`язок позивача щодо сплати вартості наданих послуг (правничої допомоги адвоката) не тільки вже виник, а і сплинув, що чітко обумовлено договором про надання правової допомоги від 14.03.2018 №14/03/2018, укладеним між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Міжнародна рада адвокатів».

Крім того, у рішенні Європейський суд з прав людини (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) висловив загальний правозастосовний підхід у вирішенні питань судових та інших витрат, а саме: (п. 268) згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Отже, враховуючи викладене, наведені правові висновки Верховного Суду щодо застосування вказаних норм матеріального права, а також те, що наданими документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у даній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, тобто позивачем не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, суд дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правничу допомогу.

Керуючись статтями 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 250, 252 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні вимог представника ОСОБА_2 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві витрат на правничу допомогу, - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено й проголошено в судовому засіданні 09.07.2019.

Суддя О.М. Чудак