Справа № 149/1278/19
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 липня 2019 р. Справа № 149/1278/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області Подоляна Анатолія Івановича, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанови і припису,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2019 року у Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області звернувся з позовом ОСОБА_1 (позивач) до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області Подоляна Анатолія Івановича (відповідач 1) про визнання протиправними та скасування постанови і припису.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив, що 16.04.2019 року за результатами проведення позапланової перевірки, щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 1, Подоляном А.І. було складено Акт № Т/ПП-16.04/1, в якому задокументовано наступні порушення: «гр. ОСОБА_1 самочинно, без розробленої та затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) в 2018 році розпочав виконання будівельних робіт з реконструкції частини будівлі будинку побуту по АДРЕСА_1 ».

16.04.2019 складено Припис № С-16.04/1 яким ОСОБА_1 зобов`язано в термін до 16.06.2019 року привести об`єкт у відповідність до вимог містобудівного законодавства.

16.04.2019 відповідачем 1 складено Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з відображенням зазначених у Акті порушень.

02.05.2018 за результатами розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, прийнято Постанову № 18, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодекс України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Вважаючи вказану постанову та припис протиправними, необґрунтованими, винесеними з грубими порушеннями норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з метою їх скасування. При цьому як на підставу позову ОСОБА_1 зіслався на те, що жодних будівельних робіт (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) він не проводив. Роботи, що ним проводилися, на думку позивача, є роботами із часткового переобладнання нежитлових приміщень (поточний ремонт). Тому позивач вважає безпідставними висновки про покладення на нього обов`язку розробити та затвердити у встановленому законом порядку проектну документацію та подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2019 відкрито провадження у справі та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали відповідач отримав 23.05.2019.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.05.2019 адміністративну справу № 149/1278/19 передано за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 прийнято до провадження матеріали справи № 149/1278/19 та призначено до розгляду по суті на 09.07.2019 р. із повідомленням (викликом) осіб, що беруть участь у справі.

09.07.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Вирішуючи питання про допустимість поданого відзиву, суд враховує, що ухвалою від 20.05.2019 відповідачу встановлено 5 - ти денний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву.

Із змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що копію ухвали від 20.05.2019 відповідач отримав 23.05.2019, а тому останній день строку для подання відзиву - 28.05.2019 року. Отже, строк для подання відзиву відповідачем 1 істотно пропущено. При цьому, про обставини, які б свідчили про поважність причин неподання відзиву у встановлений судом строк, відповідач 1 не повідомив.

Згідно ч. 5 ст. 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Нормою ч. 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи, що відповідачем 1 відзив у встановлений судом строк не надано без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами та не бере до уваги відзив від 09.07.2019

09.07.2019 усною ухвалою суду, постановленою на підставі ч. 4 ст. 48 КАС України, у статусі другого відповідача залучено Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області (далі - відповідач 2).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. В усних поясненнях зазначили, що відповідач внаслідок помилкової кваліфікації ним, як реконструкції робіт з переобладнання (поточного ремонту) приміщень, які здійснювались без втручання в несучі конструкції, дійшов хибного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення у його діях. На аналогічних висновках відповідача ґрунтується й оскаржуваний припис. Тому, позивач просив визнати протиправними припис від 16.04.2019 № С-16.04/1 та постанову № 18 від 02.05.2018.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні щодо заявленого позову заперечувала. В усних поясненнях звернула увагу суду на те, що позивачем розпочато виконання будівельних робіт з реконструкції частини будівлі будинку побуту по АДРЕСА_1 без повідомлення про початок проведення будівельних робіт щодо вказаного об`єкту. Такими діями позивач порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466. Виявлені порушення, на думку представника відповідача 2, є достатньою підставою для прийняття спірних припису від 16.04.2019 № С-16.04/1 та постанови № 18 від 02.05.2018.

Після виступу із усними поясненнями у судовому засіданні, представниками сторін подано письмові заяви (№ 35359 від 09.07.2019 року та 35361 від 09.07.2019 року) у яких висловлено прохання про продовження розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Тому, із урахуванням поданих заяв та на підставі норми ч. 3 ст. 194 КАС України суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження, про що постановлено усну ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 4 ст. 250 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено в повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16.04.2019 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Подоляном А.І., на підставі направлення від 01.04.2019 № Я/ПП-01.04/1, проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктом містобудування, ОСОБА_1 , вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

За результатами перевірки було складено Акт планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № Т/ПП-16.04/1 від 16.04.2019 (а.с. 4).

16.04.2019 відповідачем 1 було оформлено протокол про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у якому задокументовано порушення:

- пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 № 3038-VI», абзац пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, та пункту 3.2.21 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» а саме:

- гр. ОСОБА_1 самочинно, без розробленої та затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) в 2018 році розпочав виконання будівельних робіт з реконструкції частини будівлі «Будинку побуту» по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

16.04.2019 року відповідачем 1 винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № С-16.04/1 у якому зобов`язано ОСОБА_1 усунути виявлені порушення до 16 червня 2019 року (а.с. 11).

02.05.2019 на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.04.2019 року, Акту від 16.04.2019 № Т/ПП-16.04/1, Припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 16.04.2019 № С-16.04/1, відповідачем винесено постанову № 18 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн (а.с. 13).

Припис від 16 квітня 2019 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № С-16.04/1 та постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 02 травня 2019 року № 18 стали предметом оскарження у цій справі.

Виходячи із підстав адміністративного позову, предметом доказування у справі є обставини, що характеризують зміст робіт, що проводилися позивачем по АДРЕСА_1. При цьому, не доведення факту проведення будівельних робіт (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) виключає правомірність висновків відповідача, зроблених за результатами перевірки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Закону, процедуру державного архітектурно-будівельного контролю врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю».

Згідно п.п. «а» п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Права посадових осіб інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю врегульовані також п. 11 Порядку від 23 травня 2011 р. № 553, в силу якого, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п. п. 16 - 17 вищезазначеного Порядку від 23 травня 2011 р. № 553 за результатами державного архітектурно - будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відтак, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю проводячи перевірку позивача та складаючи за результатами перевірки Акт від 16.04.2019 № Т/ПП-16.04/1, Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 16.04.2019 № С-16.04/1 та протокол про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.04.2019 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законами України та прийнятими на їх основі підзаконними нормативно - правовими актами.

Надаючи правову оцінку суті (змісту) висновків відповідача про виявлені порушення, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Як зазначалося, під час перевірки відповідач дійшов висновку про наявність у діях позивача порушень:

- пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 № 3038-VI», абзац пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, та пункту 3.2.21 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» а саме: гр. ОСОБА_1 самочинно, без розробленої та затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) в 2018 році розпочав виконання будівельних робіт з реконструкції частини будівлі «Будинку побуту» по АДРЕСА_1.

Надаючи оцінку обґрунтованості таких висновків, суд враховує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI» (порушення якого ставлять у вину позивачу), замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку від 13.04.2011 № 466 передбачено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Спір виник у зв`язку із тим, що на думку позивача, роботи які ним виконувалися, є роботами із часткового переобладнання (поточного ремонту) та не є роботами із реконструкції частини будівлі «Будинку побуту» по АДРЕСА_1. Проте, суд не погоджується із такими доводами позивача із наступних мотивів.

Відповідно до п. 2 Порядку від 13.04.2011 № 466, будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Зміст поняття поточний ремонт (про проведення якого говорить позивач) розкрито у Листі Держбуду України від 30.04.2003 № 7/7-401 «Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів». Відповідно до наданого роз`яснення, поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен провадитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об`єкта з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію) (абз.3).

Водночас визначення поняття «реконструкція» (як різновиду будівельних робіт про проведення позивачем яких дійшов висновку відповідач) міститься у ДБН А.2.2-3-2014 (набув чинності з 01.10.2014), відповідно до п. 3.21. якого реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Системний аналіз вказаних визначень дає підстави для висновку, що у цілях розмежування понять «поточний ремонт» та «реконструкція» необхідно врахувати: чи здійснюються роботи лише з метою підтримання експлуатаційних якостей об`єкта; чи призупиняється на час ремонту експлуатація об`єкта в цілому або його частин; чи не змінилися в результаті проведених робіт геометричні розміри об`єкта; чи підвищилися техніко - економічні показники об`єкта та чи поліпшилися умови його експлуатації.

З метою з`ясування вказаних обставин, суд бере до уваги, що в силу норм ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому, з метою оцінки правомірності оскаржуваних рішень, судом враховуються матеріали проведеної відповідачем позапланової перевірки позивача, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

У наданих суду матеріалах перевірки містяться, в тому числі, як зовнішні так і внутрішні фотографії об`єкта, у якому проводилися роботи, а також креслення внутрішнього планування приміщення. Крім цього, судом оглянуто фотографії та план поверху об`єкта, які надані позивачем.

Відповідно до п. 11 ч. 11 Порядку від 23 травня 2011 р. № 553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право, в тому числі, здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо- та відеотехніки. Тому зроблені відповідачем фотографії вважаються судом допустимими доказами.

За результатами дослідження зазначених доказів та заслуховування наданих сторонами у судовому засіданні пояснень встановлено, що проведені позивачем роботи пов`язані із заміною металопластикових конструкцій на фасадній частині будівлі «Будинку побуту» по АДРЕСА_1. На час проведення вказаних робіт, частини будівлі де такі роботи проводилися не експлуатувалися та не використовувалися за призначенням, що видно із внутрішніх фотографій приміщення.

Окрім цього, як встановлено із креслення внутрішнього планування приміщення та план поверху об`єкта, в результаті проведених робіт та встановлення нових металопластикових конструкцій змінилися геометричні розміри об`єкта. Вказані ознаки проведених робіт вказують на те, що їх наслідком є підвищення техніко - економічних показників об`єкта та поліпшення умови його експлуатації. Тому, у своїй сукупності встановлені судом обставини вказують на обґрунтованість висновків відповідача про те, що позивачем проводилася реконструкція частини будівлі «Будинку побуту» по АДРЕСА_1, а не поточний ремонт, як зазначає позивач у позовній заяві.

Крім того, судом враховано, що Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 406 затверджено перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Згідно п. 1 Переліку від 7 червня 2017 року № 406, до таких належать в тому числі - роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками; заміна існуючих заповнень віконних, балконних та дверних прорізів (п. 4).

Поняття «огороджувальних конструкцій» на законодавчому рівні не визначено. Тому з метою його з`ясування, судом враховується інформація, яка міститься у загальнодоступній вільній онлайн-енциклопедії "Вікіпедія", де зазначено, що огороджувальні конструкції - будівельні конструкції призначені для ізоляції внутрішніх об`ємів у будівлях і спорудах від зовнішнього середовища або між собою.

Огороджувальні конструкції захищають будинок (споруду) від дії зовнішніх факторів - вологи, вітру, шуму, температурного впливу, забезпечують звукоізоляцію й теплоізоляцію приміщень.

Розрізняють огороджувальні конструкції вертикальні (наприклад, стіни, перегородки) і горизонтальні (перекриття, покриття, дахи).

Виготовляють огороджувальні конструкції з бетону (у тому числі легкого бетону), залізобетону, азбесто - і армоцементу, сталі, сплавів алюмінію, цегли, каменю, деревини, скла, пластмас, повітронепроникних тканин і плівок тощо. Основні характеристики огороджувальних конструкцій - міцність, жорсткість, стійкість, волого-, вогне - і морозостійкість, довговічність, архітектурна виразність.

Тому, враховуючи площу, цільове призначення та інші характеристики встановлених позивачем металопластикових конструкцій, суд доходить висновку, що такі є вертикальними, виготовленими із скла та пластику огороджувальними конструкціями будівлі «Будинку побуту» по АДРЕСА_1.

Відтак, враховуючи, що в результаті ремонтних робіт мало місце втручання в огороджувальні конструкції, то відсутні підстави застосовувати п. 1 Переліку від 7 червня 2017 року № 406. На незастосовність п. 4 до спірних правовідносин вказує той факт, що металопластикові конструкції, які замінював позивач по відношенню до будинку побуту є огороджувальними конструкціями. Крім того, як встановлено, позивачем не проводилася заміна існуючих заповнень віконних прорізів, оскільки металопластикові конструкції встановлено із значним відхиленням від місця встановлення попереднього заповнень віконних прорізів. Це призвело до зміни геометричні розмірів приміщення, що виключає висновок про те, що мало місце лише заміна існуючих заповнень віконних прорізів.

Підсумовуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про як нормативну так і фактичну обґрунтованість висновків відповідача про порушення позивачем п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI», п. 5 Порядку від 13.04.2011 № 466, та пункту 3.2.21 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», внаслідок початку у 2018 році виконання будівельних робіт з реконструкції частини будівлі «Будинку побуту» по АДРЕСА_1 без розробленої та затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ).

Отже, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування припису задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові № 18 від 02.05.2018, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. суд додатково враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 96 КУпАП відповідно до якої, виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, позивач як на підставу для її скасування зіслався лише на відсутність у його діях об`єктивної сторони складу правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 96 КУпАП, не заперечуючи відсутність інших елементів складу адміністративного правопорушення.

Проте, як встановлено судом, позивачем розпочато у 2018 році виконання саме будівельних робіт з реконструкції (а не поточного ремонту) частини будівлі «Будинку побуту» по АДРЕСА_1 без розробленої та затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Мотиви цього висновку зазначені вище у судовому рішенні. Зазначений висновок суду свідчить про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 96 КУпАП.

Підсумовуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку про правомірність оскаржуваного позивачем припису від 16.04.2019 № С-16.04/1 та постанови від 02.05.2018 № 18 по справі про адміністративне правопорушення, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Враховуючи прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати присудженню у його користь не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 268 - 271, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Богоніс Михайло Богданович