Справа № 813/1262/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1262/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський окружний адміністративний суд у складі : головуючого судді Гулкевич І.З., секретар судового засідання Шавель М.М., за участю : представника позивача Дашинич О.Б., представника відповідача Карпин М.І., представника третьої особи Рабіновича М.П.. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Релігійної організації «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району про визнання незаконним та скасування розпорядження,-
Встановив:
Позивач, Релігійна організація «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» звернулась до суду з позовною заявою до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району в якому просить : визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року №438 «Про передачу церкви св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району релігійній громаді»; зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію передати церкву Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області та державне майно, що в ній знаходиться релігійній організації «Релігійна громада Української Греко-Католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області.
Ухвалою суду від 26.06.2019 закрито провадження у справі в частині позовних вимог «зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію передати церкву Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області та державне майно, що в ній знаходиться релігійній організації «Релігійна громада Української Греко-Католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюване розпорядження є протиправним, оскільки позивач не користувався приміщенням церкви через те, що віруючі релігійної громади Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району не допускали віруючих релігійної організації «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» до почергового богослужіння і користування храмом. Релігійна організація «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» ніколи не відмовлялась від почергового користуванням храмом. Позивачу не було відомо про прийняття розпорядження №438 від 20.05.1997, відповідно оскаржуване розпорядження порушує права позивача на користування культовою будівлею відповідно до ч.1-8 ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила такі задовольнити в повному обсягу.
Відповідач подав заяву на підставі ч.4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України та просив позовні вимоги релігійної організації «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» задовольнити в повному обсягу.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив задовольнити.
Третя особа подала пояснення на адміністративний позов. В обґрунтування пояснень зазначила, що позивачем не надано доказів того, що між віруючими релігійної організації «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» та релігійною громадою Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району виникали і виникають конфлікти. Релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району заперечує проти передачі церкви до Позивача, про що свідчить виписка з протоколу сходу жителів с. Дубрівка від 10.09.17, який не задовольнив просьбу о. Григеля Любомира УГКЦ відкрити церкву для Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області.
Громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району заперечує щодо заяви відповідача про визнання позову, оскільки такі дії порушують їх права та інтереси.
Представник третьої особи в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Рішенням парафіяльних зборів прийнято Статут релігійної громади/парафії, який погоджено 18.06.1991 патріярхом (Верховним Архиєпископом) Української греко-Католицької церкви Мирослав Іван Кардинал Любачівський; згідно свідоцтва від 15.10.1991 за № 552/189 Статут зареєстрований виконкомом Львівської обласної ради народних депутатів.

Відповідно до цього свідоцтва діяльність вказаної релігійної громади поширюється на с. Дубрівка Самбірського району Львівської області.

07.04.1994 Представником Президента України Львівської обласної державної адміністрації прийнято розпорядження №343 «Про визначення порядку користування церквою Св. Василія Великого в селі Дубрівка Самбірського району».

В даному розпорядженні зазначено, що : церква і церковне майно на момент їх переходу у власність держави були власністю греко-католицької громади; церква до 1989 була закрита і віруючими не використовувалась; з 1989 по 1990 р церквою користувалась громада російської Православної церкви, до складу якої входили віруючі двох нині діючих громад, які спільно утримували її; в селі є лише одна культова будівля; жодна із громад не претендує на інші будівлі цивільного призначення для використання їх під культові, а також будівництво храму; релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви, зо є юридичною особою з 1992 р самоуправно володіє храмом, ігноруючи права релігійної громади Української греко-католицької церкви не допускає до храму, вирішено:

«Встановити, що релігійні громади Української греко-католицької церкви і Української Автокефальної Православної церкви, яким рекомендоване рівне і почергове користування храмом, користуються церквою почергово з 7 до 10 години і з 11 до 14 години, щотижнево змінюючи вказаний час проведення богослужінь, обрядів та церемонії культу.

20.05.1997 головою Львівської обласної державної адміністрації прийнято розпорядження №438 «Про передачу церкви Св. Василія Великого Самбірського району релігійній громаді».

В даному розпорядженні зазначено, що : церкву Св. Василія Великого в с. Дубрівка з 1991 р утримує релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви; релігійна громада Української Греко-Католицької церкви с. Дубрівка не претендує на почергове користування церквою Св. Василія Великого і задовольняють релігійні потреби в церкві спільно з громадою Української Автокефальної Православної церкви, та вирішено:

1) вважати таким, що втратило чинність розпорядження Представника Президента України у Львівській області від 07.04.1994 №343 «Про визначення порядку користування церквою Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району»;

2) передати церкву Св. Василія Великого в селі Дубрівка та державне майно, що в ній знаходиться в безоплатне користування релігійній громаді Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка;

3) Самбірській районній державній адміністрації у місячний термін укласти з релігійною громадою договір на користування церквою.

Позивач наголошує, що громаді Української Греко-Католицької церкви стало відомо про оскаржуване розпорядження №438 на особистому прийомі в жовтні 2017 в голови Львівської обласної державної адміністрації.

Позивач не погоджується з розпорядженням №438 від 20.05.1997, оскільки Українсько Греко-Католицька церква с. Дубрівка не користувалась приміщення церкви через те, що віруючі релігійної громади Української Автокефальної Православної церкви не допускали віруючих Української Греко-Католицької церкви до почергового богослужіння і користування храмом, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1,2 статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23.04.1991 №987-XII (далі - Закон №987-XII), кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Судом встановлено, та визнано в судовому засіданні сторонами, що в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області знаходяться дві релігійні громади : релігійна організація «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» та релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району.

Між зазначеними громадами існує спір щодо користування культовою спорудою церквою Св. Василія ОСОБА_1 в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області. Вказане підтверджено, зокрема, поясненнями сторін.

Статтею 17 Закону № 987-XII визначено порядок щодо користування майном, яке є власністю держави, громадських організацій або громадян. Зокрема, вказано, що релігійні організації мають право використовувати для своїх потреб будівлі і майно, що надаються їм на договірних засадах державними, громадськими організаціями або громадянами.

Культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Культова будівля і майно, що є державною власністю, можуть передаватися у почергове користування двом або більше релігійним громадам за їх взаємною згодою. За відсутності такої згоди державний орган визначає порядок користування культовою будівлею і майном шляхом укладення з кожною громадою окремого договору.

Культова будівля та інше майно, які становлять історичну, художню або іншу культурну цінність, передаються релігійним організаціям і використовуються ними з додержанням установлених правил охорони і використання пам`яток історії та культури.

Клопотання про передачу релігійним організаціям культових будівель і майна у власність чи безоплатне користування розглядається в місячний термін з письмовим повідомленням про це заявників.

Релігійні організації мають переважне право на передачу їм культових будівель із земельною ділянкою, необхідною для обслуговування цих будівель.

Користування землею релігійні організації здійснюють у порядку, встановленому Земельним кодексом України та іншими законодавчими актами України. Земельні ділянки, що надаються релігійним організаціям у постійне користування для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності, забороняється використовувати для здійснення підприємницької діяльності.

Договори про надання в користування релігійним організаціям культових та інших будівель і майна можуть бути розірвані або припинені в порядку і на підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Рішення державних органів з питань володіння та користування культовими будівлями і майном можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Самовільне захоплення культових будівель чи привласнення культового майна не допускається.

Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української РСР Про порядок введення в дію Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23.04.1991 № 988-12 (в редакції від 23.12.1993) визначено, що Кабінету Міністрів України, Уряду Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям забезпечити відповідно до Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» повернення у власність чи передачу у безоплатне користування релігійним громадам культових будівель і майна з урахуванням: прав релігійних громад, яким належали ці будівлі і майно на момент їх переходу у власність держави; прав релігійних громад, які користуються цими будівлями і майном у встановленому законом порядку; вкладення коштів релігійними громадами у спорудження, переобладнання культової будівлі і тривалості користування нею; наявності у даному населеному пункті (місцевості) інших культових будівель та їх використання релігійними громадами відповідних віровизнань; інших суттєвих обставин у їх сукупності.

Судом встановлено з матеріалів справи, що парох парафії Української Греко-Католицької церкви с. Дубрівка о. Любомир Григель звернувся до голови Львівської обласної державної адміністрації та Директора департаменту з питань культури, національностей та релігій облдержадміністрації про передачу (повернення) храму для богослужінь громаді Української Греко-Католицької церкви с. Дубрівка.

Департамент з питань культури національностей та релігій Львівської обласної державної адміністрації надав відповідь від 06.03.2018 №04/452 про те, що відсутні підстави для скасування розпорядження від 20.05.1997 №438 та передачу храму для задоволення релігійних потреб віруючих релігійної громади УГКЦ с. Дубрівка Самбірського району Львівської області, з підстав того, що релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка не відмовляється від нього та не погоджується на почергове користування.

Як встановлено з матеріалів справи та пояснень сторін, на сьогоднішній час Українсько Автокефальна Православна церква с. Дібрівка має нову церкву, культова споруда церква Св. ОСОБА_2 Великого не використовується громадою, ні для богослужінь, ні для інших релігійних потреб.

Окрім того, в судових засіданнях судом було з`ясовано, що релігійна організація «Релігійної громади Української Греко-Католицької церкви в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області» здійснює богослужіння під відкритим небом на подвір`ї біля храму за для уникнення загострення конфлікту і міжконфесійного протистояння.

Відтак, відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження не враховано, інтереси релігійної громади Української Греко-Католицької церкви в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області, в яких відсутня культова споруда для задоволення своїх релігійних потреб, а також те, що громада Української Греко-Католицької церкви в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області не відмовлялась від почергового користування храмом.

За наведених обставин, оскільки відповідачем не дотримано принципу рівності перед законом, оспорюване розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року №438 «Про передачу церкви Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району релігійній громаді» є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами частини четвертої статті 47 КАС України визначено, що відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Згідно з положеннями частини першої статті 189 КАС України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (ч. 4 ст. 189 КАС України).

Частиною п`ятою статті 189 КАС України, яка кореспондується із частиною шостою статті 47 цього Кодексу, визначено, що суд не приймає визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідач погоджується із пред`явленими у даному позові вимогами, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відтак, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем даного позову та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд -

Вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року №438 «Про передачу церкви Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району релігійній громаді».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної державної адміністрації (79008, м. Львів, вул. Винниченка,18, ) на користь Релігійної організації «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» (с. Дубрівка, Самбірський район, Львівська область, ) судовий збір в сумі 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08 липня 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.