Справа № 0240/3523/18-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 0240/3523/18-а Суддя-доповідач: Капустинський М.М.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М.
суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С.
секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,
заявника, представника Відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача - Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі скасовано. Ухвалено нове рішення, яким, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Генеральної прокуратури України щодо відмови ОСОБА_1 у наданні довідки про розмір грошового забезпечення, за посадою, яка відповідає в даний час посаді помічника військового прокурора відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017р. Зобов"язано Генеральну прокуратуру України підготувати та надати ОСОБА_1 зазначену довідку встановленого зразка.

30 травня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, щодо однієї з позовних вимог, з приводу якої досліджувались докази чи одного з клопотань не ухвалено рішення; якщо суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення.

З аналізу наведеної норми адміністративного процесуального законодавства вбачається, що застосування інституту ухвалення додаткового судового рішення полягає в усуненні неповноти судового рішення.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем як в позовній заяві так і апеляційній скарзі зазначалося, що посада "помічника військового прокурора" з якої його звільнено у відставку, на даний час за своїм розміром грошового забезпечення відповідає посаді "прокурора прокуратури". Відмова відповідача видати відповідну довідку порушує його право на перерахунок пенсії та отримання її в значно більшому розмірі. В обгрунтування доводів позивачем зазначалося, що Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 "Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплати праці працівників прокуратури" з 06 вересня 2017 року змінено посадові оклади, що суттєво вплинуло на розмір грошового забезпечення та пенсійне забезпечення військових пенсіонерів. Тому, проведенням перерахунку, розмір його пенсії повинен суттєво збільшитися.

Визнавши обгрунтованість заявлених вимог ОСОБА_1 , апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу та ухвали рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи судове рішення, суд визначив спосіб його виконання - зобов`язав Генеральну прокуратуру України підготувати та надати ОСОБА_1 довідку встановленого зразка про розмір грошового забезпечення, за посадою, яка відповідає в даний час посаді помічника військового прокурора відповідно до постанови КМУ №657 від 30.08.2017 року.

При цьому, в резолютивній частині постанови судом не було конкретизовано що посаді "помічника військового прокурора" на даний час відповідає посада "прокурора прокуратури", що на думку заявника і стало підставою для відмови Відповідача у виконанні постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2019 року, оскільки, як зазначено у відмові, встановлювати співвідношення (відповідність) посад ні керівництво Генеральної прокуратури України, ні будь-яких інших посадових осіб закон не уповноважив, а судом - не визначено такої відповідності посад.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає за необхідне в додатковій постанові навести мотиви відповідності посади "помічника військового прокурора" посаді "прокурора прокуратури" з внесенням доповнення до її резолютивної частини - словосполучення "прокурора прокуратури".

Так, з часу перебування ОСОБА_1 на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, йому зазначеним управлінням, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", Постанови Кабінету Міністрів України №763 від 30.09.2015 року "Про грошове забезпечення працівників органів прокуратури", Постанови Кабінету Міністрів України №488 від 27.07.2016 року "Про порядок індексації..." та наданих на їх виконання довідок Генеральної прокуратури України про розмір грошового забезпечення, ОСОБА_1 неодноразово проводився перерахунок пенсії у відповідності до посади - прокурора прокуратури (а.с.17-18). Посади помічника військового прокурора гарнізону на час перерахунку пенсії вже не існувало (була ліквідована).

Посилання Відповідача на скасування наказу Міністрства праці та соціальної політики і Головного управління державної служби України від 03.12.2003 року №319/144 без законодавчого визначення іншого порядку перерахування пенсій зазначеним особам, як на підставу відмови у видачі довідки, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до ст.22 Конституції України такі дії (скасування, відмова) є звуженням змісту та обсягу існуючих прав та свобод позивача.

Відповідно до п.4 "Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою КМУ від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393" - "перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частиною другою та третьою статті 51 Закону.

Зазначений Закон та Постанова №45 є базовими і чинними, інші нормативні акти видані на його виконання, в тому числі і наказ №319/144 від03.12.2003 року який втратив чинність та на який посилається Відповідач, не може бути підставою для невиконання судового рішення.

Cуд повторює, що позивач має право на перерахунок пенсії у відповідності до Закону №2262. Вказаний закон є діючим. Тобто, станом на час звернення за запитуваною довідкою, є закон, який передбачає право, умови та розмір перерахунку пенсії, при цьому, вказаний закон не регулює порядок і умови видачі довідки для її перерахунку.

В даному випадку суд зауважує, що право на перерахунок пенсії не може і не має залежати від механізму його реалізації, тому відмова відповідача у видачі документа із посиланням на відсутність нормативного акту про порядок і умови видачі запитуваної довідки є протиправною.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №825/506/18 від 16.04.2018.

Крім того, в ході розгляду зазначеної справи судом встановлено, що оклад прокурора військової прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 (із змінами та доповненнями), відповідає посаді, яку займав, на час виходу на пенсію, ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, відповідач має видати довідку з урахуванням окладу прокурора військової прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657, якою внесено зміни до деяких постанов, якими врегульовано оплату праці працівників прокуратури, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», якою підвищено розмір посадових окладів працівникам прокуратури.

Таким чином, зазначені у заяві обставини є такими, що обумовлюють прийняття додаткової постанови через внесення доповнення до резолютивної чистини постанови як основного рішення.

Що стосується вимоги встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною нормою КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке пов`язане з наявністю певних передумов, які можуть свідчити про ухилення відповідача від обов`язку виконати судове рішення, та може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

У справі Soering vs UK (judgement of 7 July 1989) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої - забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, колегія суддів дійшла висновків про необхідність його задоволення, з огляду на таке.

Як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, норми КАС України надають можливість встановити обов`язок суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, як під час ухвалення судового рішення, так і після винесення судового рішення.

Колегія суддів враховує ту обставину, що матеріали справи не містять доказів виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019р.. Більше того, відповідно до відповіді наданої Відповідачем на звернення Позивача, щодо виконання зазначеної постанови, останній зазначає про неможливість виконання постанови з зазначених у відповіді пілдстав. Зазначене вказує на обґрунтованість доводів поданого клопотання, у зв`язку із чим наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.

Отже, приймаючи до уваги обставини справи, колегія суддів вважає, що клопотання позивача, про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити у справі додаткове рішення, а саме: доповнити абзац 5-й резолютивної частини постанови від 18.04.2019 року словосполученням: "прокурора прокуратури" після слів "помічника військового прокурора".

Зобов"язати Генеральну прокуратуру України подати протягом 2-х місяців з дати прийняття цієї постанови звіт про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №0240/3523/18-а.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст додаткової постанови виготовлено 11.07.2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.