Справа № 160/4122/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2019 року Справа № 160/4122/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника позивача ОСОБА_2.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (далі - Вербківська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, відповідач), в якій просить:
- визнати незаконною відмову Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 26.02.2019 року №256 у винесенні рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки (паю) (із-земель КПС ім. Шевченка) в межах Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області;
- зобов`язати Вербківську сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області винести рішення про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів (із земель КСП ім. Шевченка) в межах Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ).
В обґрунтування позову зазначено, що в лютому 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП ім. Шевченка Павлоградського району на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровській області. Підставою для відведення земельної частки (паю) є рішення Павлоградського міськрайонного суду від 22.11.2004 року про визнання права власності на земельну частку (пай). За результатами розгляду вказаної заяви відповідач 26.02.2019 року відмовив у наданні такого дозволу посилаючись на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 22.11.2004 року вже визнано за позивачем право власності на земельну ділянку і в такому разі надання дозволу на розробку технічної документації не потрібно. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним і тому звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 13.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представник Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надав до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час прийняття рішення про відмову відповідач керувався тим, що відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини 2 статті 2 цього Закону, документом, що посвідчує право на земельну часту (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку. Враховуючи, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 22.11.2004 року за позивачем визнано право власності на земельну ділянку, то в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної частки немає необхідності. Також, у відзиві відповідач просив здійснювати розгляд справи без його участі.
Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій підтримав доводи, викладені в позовній заяві.
03.06.2019 року перенесено судове засідання на 13.06.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Бондар М.В. у відрядженні; 13.06.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 27.06.2019 року.
В судовому засіданні 27.06.2019 року позивач та представник позивача підтримали позов та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що 12.02.2019 року позивач звернувся до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області із заявою щодо надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП ім. Шевченка Павлоградського району на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровській області.
Вказана заява розглянута відповідачем та листом від 26.02.2019 року №256 надана відповідь, у якій зазначено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 22.11.2004 року за ОСОБА_1 визнано право власності на земельний пай, але визнати право власності можливо лише на вже існуючу земельну ділянку, якої у ОСОБА_1 ще немає, потрібно визнати за ОСОБА_1 "право на земельну частку (пай"). А також в рішенні суду вказано, що дана земельна ділянка знаходиться у користуванні ТОВ "Агро-Самара", даного товариства на даний час не існує і воно не являлось підприємством, яке підлягало паюванню, в рішенні суду необхідно вказати із земель якого КСП необхідно виділити земельну частку (пай). Тому у сільської ради не має підстав для прийняття позитивного вирішення даного питання (а.с. 34)
Не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом порушеного права.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Порядок такого виділення врегульований нормами Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року №899-IV (далі - Закон №899-IV).
Відповідно до статті 1 Закону №899-IV право на земельну частку (пай) мають:
- колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;
- громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом;
- громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай);
- громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.
Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.
Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
У відповідності до статті 2 Закону №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Павлогралського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2004 року визнано право власності на земельний пай за ОСОБА_1 розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів, які знаходяться ТОВ "Агро-Самара" в с. Кочережки Павлоградського району (а.с. 12).
Свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 05.12.2006 року про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), яке видано Кочережківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, підтверджено, що громадянин ОСОБА_1 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП "Шевченко", село Кочережки, Павлоградського району, Дніпропетровської області (а.с. 21).
Водночас, доводи відповідача щодо відмови у наданні позиву дозволу зводяться до того, що судовим рішенням від 22.11.2004 року за позивачем вже визнано право власності на земельну частку (пай), а тому підстав для надання дозволу на розробку технічної документації немає.
Суд не погоджується з такими твердженням, з огляду на таке.
Як вже було зазначено вище, частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Тобто, набуття права власності на земельну частку (пай) можливе після виділення в натурі (на місцевості) належної земельної частки (паю).
В той же час, виділенню в натурі земельної частки (паю) передує певний комплекс заходів, визначених Законом №899-IV.
Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано факт того, що виділення в натурі (на місцевості) належної позивачу земельної частки (паю) не здійснювалось. Відтак, позивач ще не набув право власності на земельну частку (пай) у розумінні приписів статті 81 Земельного кодексу України.
Таким чином, відповідачем при наданні відповіді від 26.02.2019 року позивачу щодо відсутності підстав для надання дозволу на розробку технічної документації не з`ясовано всіх обставин справи, а лише акцентовано увагу на словосполучення, зазначеного у судовому рішенні "право власності на земельну частку (пай)".
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровській області у наданні дозволу позивачеві на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі( на місцевості), є протиправною та такою, що прийнята без урахування всіх обставин справи.
Щодо позовної вимог про зобов`язання Вербківську сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області винести рішення про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі( на місцевості) розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів (із земель КСП ім. Шевченка) в межах Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_1., суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 5 Закону №899-IV сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Отже, до повноважень відповідача входить вирішення питання щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.
Водночас, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Враховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації.
Належним способом правового захисту в даному випадку є зобов`язання Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 12.02.2019 року про надання дозволу на розроблення технічної документації та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки, відповідачем не доведено правомірності та обгрунтованості винесеного рішення та враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 384,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною відмову Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 26.02.2019 року №256 щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) за заявою ОСОБА_1 від 12.02.2019 року.
Зобов`язати Вербківську сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2019 року та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України.
У задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 02 липня 2019 року.

Суддя М.В. Бондар