Справа № 200/6858/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 р. Справа№200/6858/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмови у призначенні допомоги при народженні дитини, зобов`язання призначити та здійснити виплату допомоги при народженні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації (далі - Відповідач) та просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо невиплати допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 ; зобов`язати відповідача поновити виплату допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 та виплатити заборгованість з ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 ,

на підставі чого звернулася за отриманням соціальної допомоги при народженні дитини як внутрішньо переміщена особа до Відповідача, де відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини, за результатами проведеної перевірки та встановлення факту відсутності Позивача за фактичним місцем проживання.

Ухвалою суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6858/18-а в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належними чином.

Згідно відзиву на адміністративний позов, наданого Відповідачем до суду, на підставі п.7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи. 12 червня 2018 року відповідно до порядку комісія відмовила у призначенні допомоги при народженні дитини. Відповідно до пп. 5 п. 1 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» рішенням начальника управління соціального захисту Нікольської РДА від 12 червня 2018 року № 36 позивачеві було скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У зв`язку з чим, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . (а.с. 8-9)

Відповідач - Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації, є суб`єктом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері соціального захисту населення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач народила дитину ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 19 листопада 2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.10)

19 квітня 2018 року Позивач та її дитина були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб Відповідачем, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками № /22050 та № /22051. (а.с.11,12)

Після отримання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи Позивач звернулася до Відповідача для призначення виплати державної допомоги при народженні дитини.

В листі відповідача від 28 листопада 2018 року № 07-29/8854 зазначено, що відмовлено позивачу у призначенні соціальних виплат, оскільки довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 скасовані, відповідно до рішення № 36 від 12 червня 2018 року. (а.с.7, 21)

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в призначенні виплати допомоги при народженні дитини, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Пункт 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядок), містить більш вичерпний перелік підстав припинення виплати допомоги при народженні дитини.

У своїй відповіді Відповідач в обґрунтування правомірності відмови у поновленні виплати допомоги при народженні дитини посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Суд не може погодитися з вказаною позицією Відповідача, оскільки з аналізу п. 13 Порядку вбачаються підстави припинення виплати допомоги при народженні дитини, а саме: невиконання батьківських обов`язків, відмова від дитини, передання її на виховання до інтернату чи інших закладів, тощо.

Припинення виплати допомоги при народженні дитини на підставі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи не входить до вказаного вище переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата допомоги при народженні дитини, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, гарантовано кожному громадянину Конституцією України.

Крім того, слід зазначити, що абз. 1 п. 55 розділу «Виплата державної допомоги сім`ям з дітьми» Порядку передбачає, що допомога, яка не отримана вчасно внаслідок невиконання її отримувачами умов, визначених цим Порядком, виплачується за минулий час з моменту призначення, але не більш як за шість місяців з місяця звернення за її одержанням, крім випадків, визначених у абзаці десятому пункту 35 цього Порядку.

Абзацом 2 пункту 35 Порядку передбачено, що призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім`ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень.

Суд вважає, що Позивач та її дитина як громадяни України мають право на соціальний захист від держави, а соціальний захист - це комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава зобов`язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Позивач, в сім`ї якої виховується та проживає неповнолітня дитина, має право на державну допомогу, яка надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Суд також вважає, що вини Позивача у не отриманні допомоги при народженні дитини вчасно не має. Позивач виховує дитину та виконує батьківські обов`язки, що не заперечується Відповідачем. Обмежень в часі щодо поновлення виплати допомоги при народженні дитини, припиненої не з вини одержувача, в Законі України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та Тимчасовому порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей - не передбачено.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, Відповідач всупереч конституційним гарантіям, без законних підстав, протиправно відмовив Позивачу виплату допомоги при народженні дитини, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Одночасно суд зауважує, що приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, а також з аналізу норм законодавства, суд приходить до висновку про визнання протиправними дії відповідача щодо не призначення позивачу державної допомоги при народженні дитини з 19 квітня 2018 року, зобов`язання призначити та виплатити позивачу державну допомогу при народженні дитини, відповідно до заяви від 19 квітня 2018 року, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач не призначив Позивачу допомогу при народженні дитини.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Ухвалою суду від 03 червня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору за подання позову до суду у розмірі 768,40 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

Таким чином, на користь державного бюджету підлягає відшкодуванню сума судового збору, а саме у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 255, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації (85700, Донецька обл., Нікольський р-н, с. Нікольське, вул. Свободи, 112, ) про визнання незаконними дії відповідача щодо невиплати допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 ; зобов`язання відповідача поновити виплату допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 та виплатити заборгованість з ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації щодо не призначення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , з 19 квітня 2018 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації призначити та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заяви від 19 квітня 2018 року

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації (, 87000, Донецька область, Нікольський район, смт. Нікольське, вул. Свободи, буд. 112) на користь Державного бюджету України судовий збір за розгляд справи у суді в розмірі 768,40 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 03 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.В. Шинкарьова