Справа № 363/1176/19
Суддя: Рудюк О. Д.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20.06.19 363/1176/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 взводу 2 роти ППП в с. Чайки УПП у Київській області лейтенанта поліції Тарновського Олексія Павловича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора 2 взводу 2 роти ППП в с. Чайки УПП у Київській області лейтенанта поліції Тарновського О.П. про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.03.2019 року інспектором 2-го взводу роти № 2 батальйону патрульної поліції лейтенантом поліції Тарнавським О.П. винесено постанову серії НК № 294128 від 11.03.2019 року про накладення адміністративно стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП за невиконання вимог ПДР, а саме перетнув дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія).

З вищевказаною постановою позивач не погоджується та вважає таку протиправною, оскільки не заборонено перетинати дорожню розмітку 1.1, якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, а на даному участку дороги, а саме на 19-1 кілометр траси Київ-Чоп , розмітка 1.1 позначає край проїзної частини, суміжний з узбіччям. Отже, оскільки позивач жодного порушення правил дорожнього руху не вчиняв, просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності.

Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але надіслав відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити та здійснити розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.03.2019 року Інспектором 2 взводу 2 роти ППП в с. Чайки УПП у Київській області лейтенантом поліції Тарновським О.П. винесено постанову серії НК № 294128 про накладення адміністративно стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що ОСОБА_1 , 11.03.2019 року о 20-00год керуючи автомобілем Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , на 19км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, перетнув дорожню розмітку 1.1., вузька суцільна лінія.

Розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Перетин дорожньої розмітки 1.1 заборонено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що стороною відповідачем не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відносно, наданого DVD диску з записом відеореєстратора інспектора, як належний доказ, суд ставиться критично та не бере його за належний доказ, що підтверджує провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки на даному диску зафіксовано сам факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектором поліції.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації № R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Більше того, статтею 129 Конституції України визначено, що норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п. 45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р., заява № 38683/06; п. 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015р., заява № 29644/10; п. 52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013р., заява № 12167/04).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Враховуючи вище викладене та керуючись, ст.ст. 9, 72, 77, 241, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 294128 від 11.03.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень та закрити провадження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складений протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду.

Суддя О.Д. Рудюк