Справа № 826/9270/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 липня 2019 року № 826/9270/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

14 червня 2018 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУПФ України в м. Києві), в якій висловив прохання:

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації, згідно із Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ), за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної пенсії, яка виплачувалася не у повному обсязі та нарахована за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2009 року у справі №2-а-2866/2009 (зміненого постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2011 року №2.2-а/2690/17274/11) з 18 вересня 2008 року (за рішенням) по 08 червня 2017 (дату виплати);

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації згідно із Законом №2050-ІІІ, за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної пенсії, яка виплачувалася не в повному обсязі та нарахована за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2010 року у справі №2-а-2845/2010 з 01 червня 2010 року по 08 червня 2017 року (дату виплати).

В обґрунтування заявлених вимог зазначив про порушення його права на соціальний захист безпідставним нездійсненням нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Станом на момент прийняття рішення у справі відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Отже суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2009 року у справі №2а-2866/09 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва:

- визнано дії відповідача щодо не нарахування ОСОБА_1 з 18 вересня 2008 року пенсії у розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ), - неправомірними;

- зобов`язано відповідача здійснити з 18 вересня 2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру, визначеному статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, а саме: державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та виплатити недоплачені суми з урахуванням проведених виплат.

Апеляційний суд міста Києва постановою від 19 квітня 2011 року скасував вказане вище судове рішення Деснянського районного суду міста Києва в частині визнання дій неправомірними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до вимог статті 50 Закону №796-ХІІ. Виклав другий та третій абзаци резолютивної частини постанови суду першої інстанції в такій редакції:

«Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18 вересня 2008 року, з урахуванням вже проведених виплат». В решті постанову суду першої інстанції апеляційний суд залишив без змін.

На виконання вказаного судового рішення розпорядженням від 07 жовтня 2010 року пенсію позивачу за період з 18 вересня 2009 року по 01 травня 2010 року перераховано й донарахована сума склала 36 621 грн 44 коп.

Деснянський районний суд міста Києва постановою від 10 грудня 2010 року у справі №2а-2845/2010 задовольнив позов ОСОБА_1 :

- визнав дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірах менших, ніж встановлено статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, - неправомірними;

- зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону №796-ХІІ з урахуванням проведених виплат з 01 червня 2006 року;

- зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої суми державної пенсії виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ з урахуванням проведених виплат з 01 червня 2006 року.

На виконання судового рішення у справі №2а-2845/2010 розпорядженням від 11 серпня 2011 року пенсійний орган перерахував пенсію позивачу за період з 01 червня 2010 року по 01 серпня 2011 року та донарахував 61800 грн 85 коп.

При цьому суд встановив, що на виконання вказаних вище судових рішень Державною казначейською службою України позивачу перераховані грошові кошти платіжними дорученнями від 08 червня 2017 року №1514 на суму 36 621 грн 44 коп., від 08 червня 2017 року №1515 на суму 4 320 грн, від 08 червня 2017 року на суму 61 800 грн 85 коп. (а.с 9-11).

На звернення позивача від 19 лютого 2018 року Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 13 березня 2018 року №4397/09/В-392 повідомило ОСОБА_1 що вини пенсійного органу в затримці виплати зазначених коштів не має.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 2 вищевказаного Закону під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 6 Закону №2050-ІІІ визначено, що компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відповідно до пункту 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Як встановлено судом, нарахування пенсії позивачу проведено згідно розпоряджень пенсійного органу від 11 серпня та 07 жовтня 2011 року. Однак, виплата нарахованої пенсії відповідачем не здійснювалась, а була виплачена лише 08 червня 2017 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випаду її присудження за рішенням суду. А також щодо того, що компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV саме пенсійні органи, є суб`єктами владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, в той час, коли ГУПФ України в м. Києві належним чином наведені позивачем посилання не спростовано, суд доходить висновку про необхідність захисту прав позивача в судовому порядку та задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнено, а відповідачем доказів понесення витрат суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації згідно із Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної пенсії, яка виплачувалася не у повному обсязі та нарахована за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2009 року у справі №2-а-2866/2009 (зміненого постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2011 року №2.2-а/2690/17274/11) з 18 вересня 2008 року (за рішенням) по 08 червня 2017 (дату виплати).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації згідно із Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної пенсії, яка виплачувалася не в повному обсязі та нарахована за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2010 року у справі №2-а-2845/2010 з 01 червня 2010 року по 08 червня 2017 року (дату виплати).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42098368).

Суддя О.М. Чудак