Справа № 367/5978/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Справа № 367/5978/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ в Донецькій області Васильєва Артема Олеговича на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в

м. Краматорськ та Слов`янськ в Донецькій області

Васильєва Артема Олеговича

про визнання дій протиправними, скасування постанови,

закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ в Донецькій області Васильєва Артема Олеговича (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірними дій капрала поліції;

- скасування постанови від 21.08.2018 р. серії ВР № 218298 про притягнення до адміністративної відповідальності;

- закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2019 року позов було задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач вчинив правопорушення, за яке його і було притягнуто до відповідальності, яке саме правопорушення вчинено позивачем, апелянтом не вказано, але виокремлено в ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення ПДР у вигляді розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Крім того, у своїй апеляцій відповідач також зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення зафіксований на камеру поліцейського, але через технічні характеристики сховищ відеозапис відсутній і до суду не подавався.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.08.2018 р. позивач, керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander н/з НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Київ-Ковель, у лівому ряду, оскільки через 200 метрів збирався розвернутися та з`їхати на АЗС «WOG» для заправки авто паливом.

Автомобіль позивача був зупинений відповідачем, яким складено постанову від 21.08.2018 р. серії ВР № 218298 про накладення на позивача адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення п. 11.2 правил дорожнього руху України за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме зазначено, що позивач на ділянці дороги, маючи дві смуги в одному напряму та смугу для правого повороту, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій.

Позивач, вважаючи вказану постанову та дії капрала поліції протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було вчинено правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності і що він діяв у чіткій відповідності з ПДР України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Так, відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 16 Закону № 3353-ХІІ передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

У п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п. 10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Відповідно до п.п. 11.2, 11.5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме: рух у крайній лівій смузі при вільній правій, не підтверджено жодними доказами у справі.

Більш того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, позивач рухався з дотриманням п. 10.4 ПДР.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі відповідач взагалі не зазначає, що саме порушено позивачем, а натомість виокремлює зовсім іншій склад адміністративного правопорушення, а саме: розташування ТЗ на проїзній частині, який навіть в оскаржуваній постанові не зазначено.

Таким чином, доводи апелянта про те, що позивач вчинив правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності, не підтверджуються жодними належними і допустимими у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо протиправності спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, необхідності її скасування та закриття провадження у справі.

Отже, ухвалюючи рішення щодо вказаних позовних вимог, суд першої інстанції повно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 316 КАС України, в цій частині оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, в частині щодо визнання судом протиправними дій капрала поліції колегія суддів зазначає наступне.

Особливості розгляду спорів даної категорії врегульовано ст. 286 КАС України, у ч. 3 якої визначено виключний перелік способів захисту порушеного права особи, які можуть бути застосовані судом та серед яких відсутній такий спосіб як визнання протиправними дій.

Крім того, застосування вищевказаних способів захисту у вигляді скасування спірної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є достатнім для відновлення порушеного права та законного інтересу позивача.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позову в частині вимог про визнання дій протиправними відсутні, що не було встановлено судом першої інстанції та призвело до порушення норм процесуального права і неправильного вирішення спору в цій частині. Тому відповідно до ст. 317 КАС України оскаржуване рішення суду в частині задоволення таких позовних вимог підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ в Донецькій області Васильєва А.О. підлягає задоволенню частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій капрала поліції - скасуванню, а такі позовні вимоги - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ в Донецькій області Васильєва Артема Олеговича - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій капрала поліції - скасувати, а в задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 08 липня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: