Справа № 640/9016/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

10 липня 2019 року № 640/9016/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представника позивача Кобилянського Олександра Вікторовича (довіреність від 26.12.2018 року №222/6/303), представника відповідача Сабадаша О.І. (довіреність від 20.12.2018 року №13574/20-18), третьої особи ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Васильківським МВРУ МВС України в Київській області 07.02.1996 року), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Військової частини НОМЕР_2

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа ОСОБА_1
про визнання протиправними дії та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_2 (далі також позивач, боржник) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень (далі також відповідач, Департамент ДВС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 (далі також третя особа, стягувач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень, а саме прийняття заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименком Р.В. постанови про перевірку виконавчого провадження від 07.05.2019 року, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2016 року ВП №58483338 протиправними та скасувати постанову про перевірку виконавчого провадження від 07.05.2019 року ВП №58483338;

- визнати дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень, а саме винесення головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною постанови про відновлення виконавчого провадження від 07.05.2019 року та вимоги державного виконавця від 07.05.2019 року у ВП № 58483338 протиправними та скасувати зазначені постанову та вимогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 20.06.2019 року. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №58483338. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №58483338 та відзив відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, який, з урахуванням вимог статей 269, 287 КАС України у строк до початку судового засідання у цій справі.

20.06.2019 року ОСОБА_1 подано заяву про вступ до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

У судове засідання 20.06.2019 року прибули представники сторін та ОСОБА_1 .

Представником відповідача надано відзив та матеріали виконавчого провадження.

Судом поставлено на обговорення та вирішення заяви про вступ ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи.

Представник позивача проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечував, представник відповідача, в свою чергу, наполягав на її задоволенні.

Заслухавши обґрунтування ОСОБА_1 та думку сторін, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про вступ до участі у справі в якості третьої особи, з огляду на що судом оголошено перерву у судовому засіданні до 05.07.2019 року та зобов`язано представника позивача надати третій особі примірник позовної заяви, представнику відповідача примірник відзиву, запропоновано третій особі подати пояснення на позовну заяву.

Через канцелярію суду 26.06.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив.

Через канцелярію суду 01.07.2019 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2019 року в задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_2 про забезпечення позову відмовлено.

У судове засідання 05.07.2019 року прибули представники сторін та третя особа.

Під час вступного слова позивача, представником останнього позовні вимоги підтримано.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2018 року у справі №826/1267/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року, зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та прийняти рішення на підставі поданих документів (далі також рішення суду від 12.10.2018 року).

Позивачем у добровільному порядку виконано резолютивну частину рішення суду від 12.10.2018 року, а саме: розглянуто подані ОСОБА_1 документи та прийнято рішення про відсутність підстав для направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку щодо можливості призначення та виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, про що листом від 14.01.2019 року №222/4/82 повідомлено Департамент ДВС та ОСОБА_1 .

Водночас, головним державним виконавцем Департаменту ДВС Рубель І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2019 року №58483338.

Листом від 21.03.2019 року позивачем повторно повідомлено Департамент ДВС про добровільне виконання рішення суду, на підставі якого, постановою головного державного виконавця Департаменту ДВС Рубель І.В. від 23.04.2019 року закінчено виконавче провадження.

Однак, постановою заступника директора Департаменту ДВС начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 07.05.2019 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2019 року ВП №58483338 та на підставі зазначеного головним державним виконавцем Департаменту ДВС Рубель І.В. 07.05.2019 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та вимогу державного виконавця, про що позивача не повідомлено у порядку, передбаченому статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Про вказану постанову позивач дізнався лише 15.05.2019 року після отримання вимоги головного державного виконавця Департаменту ДВС від 07.05.2019 року, і лише 21.05.2019 року позивачем поштовим зв`язком отримано постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2019 року, про перевірку виконавчого провадження від 07.05.2019 року, про відновлення виконавчого провадження.

Так, позивач вважає постанову заступника директора Департаменту ДВС начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 07.05.2019 року про перевірку виконавчого провадження від 07.05.2019 року ВП №58483338 не обґрунтованою, винесеною із порушенням статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що рішення суду від 12.10.2018 року позивачем виконано; державного виконавця не наділено повноваженнями встановлювати інших способів та порядку виконання судових рішень; відповідачем порушено встановлений порядок скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, що призвело, на думку позивача, до його безпідставного відновлення, оскільки постанова від 07.05.2019 року про проведення перевірки виконавчого провадження не містить підстав перевірки та строків її проведення, як передбачено пунктом 7 розділу 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень. Крім іншого, оскаржувану постанову від 07.05.2019 року про проведення перевірки виконавчого провадження не обліковано в автоматизованій системі виконавчого провадження, що Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження забороняється.

Враховуючи викладене, позивач вважає дії Департаменту ДВС щодо винесення постанов від 07.05.2019 року про проведення перевірки виконавчого провадження, про відновлення виконавчого провадження та вимоги від 07.05.2019 року протиправними, а вказані постанову та вимогу такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, в свою чергу, проти задоволення позову заперечує, оскільки статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець наділено повноваженнями під час здійснення контролю за діями та рішеннями державного виконавця під час виконання рішення своєю постановою скасовувати постанови або інший документ, винесені у виконавчому провадженні, зобов`язувати державного виконавця провести виконавчі дії у встановленому законодавством порядку.

Дослідивши зміст рішення суду від 12.10.2018 року, начальником відділу Департаменту ДВС встановлено, що лист командира Військової частини НОМЕР_2 від 12.01.2019 року №108/4, на яке посилався боржник, як на доказ добровільного виконання рішення суду, не може вважатися фактичним виконанням вимог виконавчого листа, з огляду на що, дійшов висновку про скасування постанови державного виконавця від 23.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження, після чого, на виконання статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову від 07.05.2019 року про відновлення виконавчого провадження №58483338 та вимогу від 07.05.2019 року.

Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Третьою особою подано пояснення на позовну заяву.

Під час вступного слова третя особа проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що станом на 01.07.2019 року на адресу ОСОБА_1 не надходило жодного рішення командира Військової частини НОМЕР_2 щодо призначення третій особі одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні, в той час, як лист командира Військової частини НОМЕР_2 від 12.01.2019 року №108/4, відповідно до змісту якого у позивача відсутні підстави для направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку щодо можливості призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, третя особа не вважає доказом фактичного виконання рішення, оскільки рішенням суду від 12.10.2018 року встановлено, що законодавством визначено обов`язок військової частини прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, або про відмову у її призначенні.

Враховуючи викладене, погоджуючись із доводами відповідача, третя особа просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом заслухано вступні слова сторін, досліджено докази та оголошено перерву у судовому засіданні до 10.07.2019 року з метою проголошення повного рішення.

У судове засідання 10.07.2019 року прибули представники сторін та третя особа.

Під час судового засідання представником відповідача заявлено усне клопотання про зупинення провадження у справі.

Судом, роз`яснивши представнику відповідача положення статей 166, 167 Кодексу адміністративного судочинства України та встановивши їх недотримання останнім, протокольною ухвалою у задоволенні усного клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 10.07.2019 року проголошено повне судове рішення.

Дослідивши матеріали, справи судом встановлено наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2018 року у справі №826/1267/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 , що виявилась у не прийнятті ним рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності після звільнення з військової служби, на підставі поданої відповідної заяви. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та прийняти рішення на підставі поданих документів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року у справі №826/1267/18 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2018 року без змін.

17.01.2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №826/1267/18 в частині, яка підлягає виконанню: «Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та прийняти рішення на підставі поданих документів».

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. від 26.02.2019 року відкрито виконавче провадження №58483338 на виконання виконавчого листа №826/1267/18, виданого 17.01.2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва. Зазначено про необхідність виконання рішення суду боржником протягом 10 робочих днів.

28.03.2019 року відповідачем отримано лист заступника командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.03.2019 року №222/4/518 про закінчення виконавчого провадження №58483338, в якому повідомлено про виконання рішення суду від 12.10.2018 року шляхом прийняття командиром Військової частини НОМЕР_2 відповідного рішення від 14.01.2019 року №108/4, та про те, що Департаменту ДВС вже повідомлялося про добровільне виконання боржником рішення листом останнього від 14.01.2019 року №222/4/82.

До листа заступника командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.03.2019 року №222/4/518 долучено також копію рішення від 12.01.2019 року №108/4 та лист начальника 4 управління Військової частини НОМЕР_2 , адресований командиру Військової частини НОМЕР_2 , згідно із змістом якого, начальник 4 управління Військової частини НОМЕР_2 , аналізуючи рішення суду від 12.10.2018 року та постанову апеляційної інстанції від 06.12.2018 року дійшов висновку, що останні не зобов`язують командира Військової частини НОМЕР_2 направити подані ОСОБА_1 документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, а лише зобов`язують командира Військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення щодо можливості їх направлення. З огляду на викладене, начальником 4 управління Військової частини НОМЕР_2 запропоновано командиру Військової частини НОМЕР_2 розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та прийняти рішення про відсутність підстав для направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку щодо можливості призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Відповідно до рішення командира Військової частини НОМЕР_2 від 12.01.2019 року №108/4, останній: «З пропозиціями згоден. За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів підстави для направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку щодо можливості призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відсутні».

Листом від 14.01.2019 року №222/4/80 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира Військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 повідомлено, що командиром Військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення від 12.01.2019 року про відсутність підстав для направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

17.04.2019 року Департаментом ДВС отримано заяву ОСОБА_1 вх.№13553-33-19, в якій зазначено, що лист від 14.01.2019 року №222/4/80 не є підтвердженням виконання командиром Військової частини НОМЕР_2 рішення суду, з огляду на що, просить державного виконавця вчинити усіх заходів для примусового виконання рішення суду у встановлені строки.

Постановою головного державного виконавця Департаменту ДВС Рубель І.В. від 23.04.2019 року закінчено виконавче провадження №58483338 на підставі листа заступника командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.03.2019 року №222/4/518.

Постановою заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.05.2019 року скасовано постанову від 23.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження №58483338. Зобов`язано державного виконавця вчинити дії у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», яку, відповідно до супровідного листа, який міститься у копіях матеріалів виконавчого провадження, направлено поштовим зв`язком боржнику та вручено стягувачу 07.05.2019 року.

На підставі частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. від 07.05.2019 року відновлено виконавче провадження №58483338.

07.05.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено вимогу державного виконавця №20.1/58483338/8 про негайне виконання вимог виконавчого листа №826/1267/18 від 18.01.2019 року.

Вважаючи постанову заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.05.2019 року про скасування постанови від 23.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження №58483338, постанову від 07.05.2019 року про відновлення виконавчого провадження, вимогу державного виконавця від 07.05.2019 року №20.1/58483338/8 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі - Закон №1404) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо дотримання начальником Департаменту ДВС порядку скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 74 Закону №1404 начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження встановлено розділом ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 (далі також - Інструкція).

Відповідно до абзацу третього пункту 1 розділу ХІІ Інструкції перевірити законність виконавчого провадження мають право: начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Згідно з абзацом першим пункту 2 Інструкції посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Пунктом 7 Інструкції встановлено, про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Судом встановлено, постановою заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.05.2019 року скасовано постанову від 23.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження №58483338. Зобов`язано державного виконавця вчинити дії у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», яку, відповідно до супровідного листа, який міститься у копіях матеріалів виконавчого провадження, направлено поштовим зв`язком боржнику та вручено стягувачу 07.05.2019 року особисто.

Дослідивши зміст постанови в частини порядку її винесення та дотримання вимог її змісту, судом встановлено, що начальником відділу Департаменту ДВС підстав проведення перевірки, передбачених пунктом 2 Інструкції (за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби або з власної ініціативи) або частиною першою статті 74 Закону №1404 (наявність скарги сторони виконавчого провадження) не зазначено, водночас, у судовому засіданні представником відповідача повідомлено суд, що перевірку законності виконавчого провадження №58483338 проведено не з підстав надходження скарги сторони виконавчого провадження або наказу вищого органу державної виконавчої служби.

Отже, суд дійшов висновку, що начальником Департаменту ДВС прийнято рішення про здійснення перевірки виконавчого провадження з власної ініціативи, з огляду на що, не зазначення ним підстав перевірки у постанові від 07.05.2019 року про перевірку виконавчого провадження №58483338 не впливає на законність її проведення.

Щодо зазначення строків проведення перевірки законності виконавчого провадження №58483338, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 розділу ХІІ Інструкції перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Отже, слід дійти висновку, що вказані у пункті 6 строки встановлено лише у разі витребування посадовою особою, якою проводиться перевірка, матеріалів виконавчого провадження та у разі наявності відповідної постанови про призначення перевірки та витребування виконавчого провадження, передбаченої вимогами пункту 3 Інструкції.

З огляду на те, що відповідно до абзацу першого пункту 3 розділу ХІІ Інструкції начальником Департаменту ДВС такої постанови не складається, слід дійти висновку, що й строки перевірки законності виконавчого провадження, визначені пунктом 6 Інструкції, у даному випадку не застосовуються.

Суд звертає увагу, що Інструкцією або іншим нормативно-правовим актом не визначено строку проведення перевірки законності виконавчого провадження начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а тому, не зазначення таких строків у постанові від 07.05.2019 року про перевірку виконавчого провадження №58483338 не є самостійною підставою, яка впливає на законність проведення такої перевірки.

Щодо виготовлення постанови від 07.05.2019 року про перевірку виконавчого провадження №58483338 не у автоматизованій системі виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 року за №1126/29256 затверджено Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (далі також - Положення).

Відповідно до абзацу другого пункту 6 Положення автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно з пунктами 1-3, абзацом першим пункту 4 Положення державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, слід дійти висновку, що до Системи вноситься виконавчі документи конкретним виконавцем у межах виконавчого провадження, у якому ним здійснюється примусове виконання виконавчого документу, в той час, як постанова начальника Департаменту ДВС має організаційний, контролюючий характер, та не винесена у межах виконавчого провадження №58483338, а винесена за результатами перевірки законності вчинення виконавчих дій головним державним виконавцем Департаменту ДВС Рубель І.В. під час здійснення нею виконавчих дій у виконавчому провадженні №58483338, яке на момент перевірки вже було закінчено.

Щодо висновків начальника Департаменту ДВС, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 07.05.2019 року про перевірку виконавчого провадження №58483338, суд зазначає наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2018 року у справі №826/1267/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 , що виявилась у не прийнятті ним рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності після звільнення з військової служби, на підставі поданої відповідної заяви. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та прийняти рішення на підставі поданих документів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року у справі №826/1267/18 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2018 року без змін.

Відповідно до змісту вказаних судових рішень, встановлено, що ОСОБА_1 надано Військовій частині НОМЕР_2 достатні документи, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

У межах розгляду справи №826/1267/18 судами встановлено, що «Відповідно до пункту 4.13 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 року №530, порядок оформлення, призначення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 4.7 цього розділу, у Військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частинах визначається наказом командира військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 03.11.2017 року №180 затверджена Інструкція про Порядок оформлення, призначення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у Військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованих військових частинах

Пунктами 2.2, 2.3 цієї Інструкції передбачено, що попередню перевірку документів для призначення одноразової грошової допомоги, що надійшли до Військової частини НОМЕР_2 , на предмет їх комплектності здійснює фінансово-економічний орган Військової частини НОМЕР_2 , який у разі неналежного оформлення, відсутності передбачених відповідними постановами Кабінету Міністрів України документів інформує про це заявника за встановленим порядком.

Після попередньої перевірки документів та у разі їх комплектності та належного оформлення начальник фінансово-економічного органу Військової частини НОМЕР_2 подає їх на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або частково втрати працездатності без встановлення інвалідності, яка приймає рішення відповідно до повноважень, зазначених у розділі 3 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції за результатами розгляду документів Комісія встановлює наявність або відсутність визначених відповідними нормативно правовими актами підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги та ухвалює висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги або про відсутність підстав для її призначення та виплати.».

Отже, з аналізу законодавчого регулювання спірних відносин, застосованих судами під час розгляду справи №826/1267/18, слід дійти висновку, що командиром Військової частини НОМЕР_2 мало бути враховано висновки суду щодо достатності та наявності відповідного документу, який підтверджує та свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) ОСОБА_1 , та у відповідності до Інструкції, передати документи, подані третьою особою, до фінансово-економічного органу Військової частини НОМЕР_2 , яким приймається рішення щодо належності комплектності та оформлення відповідних документів.

Водночас, судом встановлено, що позивач вважає, що останнім фактично виконано рішення суду від 12.10.2018 року шляхом прийняття командиром Військової частини НОМЕР_2 від 12.01.2019 року №108/4, рішення, відповідно до змісту якого: «За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів підстави для направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку щодо можливості призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відсутні».

При цьому, суд погоджується із позицією відповідача та третьої особи, що таке рішення командира Військової частини НОМЕР_2 від 12.01.2019 року №108/4 не може вважатися фактичним виконанням рішення суду від 12.10.2018 року, оскільки прийнято за межами його повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що начальник Департаменту ДВС дійшов вірного та правомірного висновку щодо наявності підстав для скасування постанови від 23.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження.

Суд звертає увагу на те, що підставами позову також визначено процедурні порушення проведення перевірки, водночас, як встановлено судом, такі порушення не можуть слугувати підставами для скасування постанови про проведення перевірки.

З огляду на встановлені судом обставини, позовні вимоги в частині визнання дій Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень, а саме прийняття заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименком Р.В. постанови про перевірку виконавчого провадження від 07.05.2019 року, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2016 року ВП №58483338 протиправними та скасувати постанову про перевірку виконавчого провадження від 07.05.2019 року ВП №58483338 задоволенню не підлягають.

Суд, зокрема, зауважує, що посилання позивача на те, що Департамент ДВС не звернувся із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення чи за роз`ясненням останнього, на думку суду, є не коректним, оскільки частиною третьою статті 33 Закону № 1404 передбачено право боржника звернутися із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, а тому, не береться судом до уваги.

Щодо відновлення виконавчого провадження №58483338, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону №1404 у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З огляду на те, що судом встановлено правомірність винесеної начальником Департаменту ДВС постанови від 07.05.2019 року про перевірку виконавчого провадження №58483338, якою скасовано постанову від 23.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження №58483338, позовні вимоги в частині визнання дій Департаменту ДВС в особі Відділу примусового виконання рішень, а саме винесення головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. постанови про відновлення виконавчого провадження від 07.05.2019 року та вимоги державного виконавця від 07.05.2019 року у ВП № 58483338 протиправними та скасувати зазначені постанову та вимогу не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від першої позовної вимоги.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи позивача, відповідача та третьої особи щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись вимогами статей 2, 3, 6 - 19, 72 77, 80, 90, 241 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Військової частини НОМЕР_2 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.
Згідно частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
У відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:
Позивач: Військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 0001562, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).
Третя особа: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Васильківським МВРУ МВС України в Київській області 07.02.1996 року; адреса: АДРЕСА_2 ).
Повне рішення складено 10.07.2019 року.

Суддя Л.О. Маруліна